ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025м. ДніпроСправа № 904/2640/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкорп", м. Київ

до Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 31 440,00 грн., інфляційної складової у розмірі 9 690,19 грн. та 3% річних у розмірі 2 130,79 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Макаренко Т.А.

Представники:

Представник позивача: Коваль В.Б. (в залі суду) - ордер серія СВ № 1090498 від 05.09.2024, т.1, а.с.52

Представник відповідача: Тарасова М.О. (в залі суду) - довіреність № 33-4016 від 12.03.2023, т.1, а.с.92

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промкорп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 31 440,00 грн., інфляційної складової у розмірі 9 690,19 грн. та 3% річних у розмірі 2 130,79 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/2640/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 10.07.2024 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на 15 днів, а саме до 25.07.2024 включно.

Ухвалою суду від 18.11.2024 справу № 904/2640/24 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 24.12.2024.

Ухвалою суду від 24.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20.01.2025.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкорп" (надалі постачальник) та Акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 2100398 від 25.01.2021 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за Державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (надалі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 4.2 договору, ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору.

Позивач зазначив, що на виконання умов договору, між сторонами було підписано специфікацію № 2/2103265 від 02.07.2021, у якій визначено найменування, кількість, ціну, загальну вартість, термін поставки товару тощо.

Позивач наполягає на тому, що виконав умови договору, 27.04.2022 поставив відповідачу товар на загальну суму 31 440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 5 від 21.02.2022.

Пунктом 4.6 договору визначено, що порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до даного договору.

Так, за твердженням позивача, у п. 2 специфікації № 2/2103265 від 02.07.2021 було встановлено, що покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 10 календарних днів із дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому - передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з п. 3.5 цього договору.

Позивач вказав, що, з урахуванням п. 2 специфікації, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару настав 03.03.2022.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкорп" у розмірі 31 440 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 2 130,79 грн. за загальний період з 04.03.2022 по 05.06.2024 та інфляційну складову у розмірі 9 690,19 грн. за загальний період з березня 2022 року по березень 2024 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду відзив, у якому підтвердив факт наявності у нього перед позивачем суми основного боргу у розмірі 31 440,00 грн.

Разом з тим, відповідач стверджує, що між сторонами була підписана додаткова угода №1/2302547 від 20.04.2023 до договору поставки № 2100398 від 25.01.2021, у якій сторони встановили інші умови оплати та порядок розрахунків.

За цих обставин відповідач наполягає на тому, що розрахунки інфляційної складової та 3% річних виконані позивачем неправильно. За конттрозрахунком відповідача, інфляційна складова за період прострочення покупця виконання грошового зобов`язання становить 938,86 грн., 3% річних - 886,10 грн.

Крім того, відповідач заперечив проти покладення на нього витрат на правову допомогу у розмірі 15 750 грн. Відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності цієї справи.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки № 2100398 від 25.01.2021 у розмірі 31 440,00 грн., інфляційної складової у розмірі 9 690,19 грн. та 3% річних у розмірі 2 130,79 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкорп" (надалі постачальник) та Акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 2100398 від 25.01.2021 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за Державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (надалі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 4.2 договору, ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору.

На виконання умов договору, між сторонами було підписано специфікацію № 2/2103265 від 02.07.2021, у якій визначено найменування, кількість, ціну, загальну вартість, термін поставки товару тощо.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, 27.04.2022 поставив відповідачу товар на загальну суму 31440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 5 від 21.02.2022.

Пунктом 4.6 договору визначено, що порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до даного договору.

Так, у п. 2 специфікації № 2/2103265 від 02.07.2021 було встановлено, що покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару протягом 10 календарних днів із дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджено актом прийому - передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з п. 3.5 цього договору.

Згодом, між сторонами було підписано додаткову угоду № 1/2302547 від 20.04.2023, у якій викладено п. 2 специфікації № 2/2103265 від 02.07.2021 у новій редакції:

"Покупець здійснює оплату за поставлений постачальником товар на суму 31 440 грн. з ПДВ роздільними рівними частинами протягом трьох місяців, зокрема:

1 частина - до 28.05.2023 - у розмірі 10 480 грн.;

2 частина - до 28.06.2023 - у розмірі 10 480 грн.;

3 частина - до 28.07.2023 - у розмірі 10 480 грн.

З урахуванням п. 2 специфікації (в редакції додаткової угоди № 1/2302547 від 20.04.2023), а також положень ч. 5. ст. 254 ЦК України, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару

- на суму 10 480 грн. (1 частина) настав 29.05.2023;

- на суму 10 480 грн. (2 частина) настав 28.06.2023;

- на суму 10 480 грн. (3 частина) настав 28.07.2023.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

За таких обставин, у Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкорп" у розмірі 31 440 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 31 440 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 2 130,79 грн. за загальний період з 04.03.2022 по 05.06.2024 та інфляційну складову у розмірі 9 690,19 грн. за загальний період з березня 2022 року по березень 2024 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що позивачем було неправильно визначено період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

За розрахунком суду:

- 3% річних на суму боргу 10 480 грн. за період з 30.05.2023 по 05.06.2024 становлять 320,92 грн.;

- 3% річних на суму боргу 10 480 грн. за період з 29.06.2023 по 05.06.2024 становлять 295,08 грн.;

- 3% річних на суму боргу 10 480 грн. за період з 29.07.2023 по 05.06.2024 становлять 269,24 грн.

Всього: 885,24 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими у розмірі 885,24 грн.

За розрахунком суду:

- інфляційна складова на суму боргу 10 480 грн. за період з червня 2023 по березень 2024 становлять 320,92 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 10 480 грн. за період з липня 2023 по березень 2024 становлять 295,08 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 10 480 грн. за період з серпня 2023 по березень 2024 становлять 269,24 грн.

Всього: 681,51 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової є обґрунтованими у розмірі 681,51 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 2100398 від 25.01.2021 з додатками (том 1 а.с. 18 - 38), видатковою накладною (том 1 а.с. 39), вимогою з доказами направлення (том 1 а.с. 40 - 42).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться додатковою угодою № 1/2302547 від 20.04.2023 (том 1 а.с. 116), видатковою накладною (том 1 а.с. 117).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 31 440,00 грн., інфляційної складової у розмірі 681,51 грн., 3% річних у розмірі 885,24 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1 245,55 грн. та інфляційної складової у розмірі 9 008,68 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

ЩОДО КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА ПРО ПОКЛАДЕННЯ НА ВІДПОВІДАЧА ВИТРАТ НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ АДВОКАТА.

У позові позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15 750 грн., що складаються з:

- ознайомлення з матеріалами про стягнення заборгованості за договором поставки №2100398 від 25.01.2021 - 750 грн.;

- формування правової позиції адвоката про стягнення з Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів заборгованості за договором поставки № 2100398 від 25.01.2021 - 2 500 грн.;

- складання вимоги на ім`я Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів - 3500 грн.;

- розрахунок заборгованості, 3% річних та інфляційних нарахувань - 1 500 грн.;

- складання позовної заяви - 4 000 грн.;

- формування матеріалів позовної заяви - 3 500 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підтвердження надання адвокатом Коваль Вікторією Борисівною Товариству з обмеженою відповідальністю "Промкорп" адвокатських послуг при розгляді справи №904/2640/24, заявником надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 01.05.2024; договір про надання юридичних послуг № 0105-2024 від 01.05.2024, рахунок № 1 від 05.06.2024, акт наданих послуг № 1 від 05.06.2024 (т. 1 а.с. 51), акт наданих послуг № 1 від 05.06.2024 (т. 1 а.с. 60), платіжну інструкцію № 766 від 18.06.2024.

З аналізу положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Так, відповідач у відзиві заперечив проти покладення на Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з підстав явної невідповідності кількості затраченого адвокатом часу для підготовки даного позову дійсній складності справи.

При прийнятті даної справи до розгляду, судом встановлено, що даний спір є малозначним.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, на думку суду, зазначений у акті наданих послуг затрачений адвокатом час на підготовку даного позову (загалом 31 година 30 хвилин) явно не відповідає складності справи.

Зокрема, відповідно до наданого позивачем акту № 1 від 05.06.2024, на підготовку вимоги до відповідача про сплату заборгованості адвокатом було витрачено 7 годин. Що явно не відповідає складності цього позову, з одночасним зазначенням у акті наданих послуг про додаткову витрату адвокатом 3 годин на складання розрахунку та 8 годин на підготовку позовної заяви.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу; відсутність складних арифметичних розрахунків під час підготування позову; незначний обсяг доказів у справі; ціну позову, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до 10681,55 грн.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (місце реєстрації: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ідентифікаційний код: 00186520) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкорп" (місце реєстрації: 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 16, ідентифікаційний код: 43495365) суму основної заборгованості у розмірі 31 440,00 грн., інфляційну складову у розмірі 681,51 грн., 3% річних у розмірі 885,24 грн., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 681,55 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 310,27 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1 245,55 грн. та інфляційної складової у розмірі 9 008,68 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 30.01.2025.

Суддя М.О. Ніколенко