РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2025Справа № 910/13471/24
За позовом Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"

до Акціонерного товариства "Кримзалізобетон"

про стягнення 4473,00 євро.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Кримзалізобетон" про стягнення заборгованості у розмірі 4473 євро (що становить еквівалентно 200003,93 грн).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на відкриття та оплату документарного акредитива № LC/190208/48 від 22.02.2008.

Ухвалою суду від 12.11.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.11.2024 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 12.11.2024.

Ухвалою суду від 25.11.2024 відкрито провадження у справі № 910/13471/24, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 301 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03134, м. Київ, проспект Корольова Академіка, будинок 1, офіс 6.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Ухвала суду від 25.11.2024, направлена на адресу місцезнаходження відповідача повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Також Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, згідно із п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 року проведено державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства "Сбербанк", які були 22.11.2021 року погоджені Національним банком України.

Відповідно до п. 1.3. Статуту Банку, викладеного в новій редакції, Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Сбербанк", Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку росії", Відкритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку росії", Закритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку росії", Закритого акціонерного товариства "Банк НРБ", Закритого акціонерного товариства "Комерційний банк НРБ-Україна".

Пункт 1.4 Статуту банку викладено в новій редакції, відповідно до якої повне офіційне найменування банка українською мовою - Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк", скорочене офіційне найменування банка - АТ "МР Банк".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 25.02.2022 №91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 №131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк".

Згідно з зазначеним рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР Банк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст. ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо Іллю Вікторовича строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 100% акцій АТ "МР Банк" належать Державі Україна в особі Державного підприємства "Національний фонд інвестицій України" та відсутні будь-які інші фізичні особи, які відповідають статусу кінцевого бенефіціарного власника.

22.02.2008 між Закритим акціонерним товариством "Банк НРБ" (банк) та Відкритим акціонерного товариства "Кримзалізобетон" (клієнт) змінено на Акціонерне товариство "Кримзалізобетон" укладено договір на відкриття та оплату документарного акредитиву № LC/190208/48 відповідно до п. 1.1 якого банк за дорученням клієнта, на підставі заяви про відкриття документарного акредитива № 1 від 22.02.2008 відкриває акредитив на суму 217500,00 євро та зобов`язується проти документів, які відповідають умовам акредитиву, виконати платіж на користь компанії EVG Entwicklungs-u. Verwertungs-Gesellschaft m.b.H.

Згідно п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 02.03.2009 дата платежу клієнта за акредитивом - 31.03.2009.

Банк відкриває акредитив після виконання, передбачених договором умов. Банк відкриває акредитив відповідно до заяви клієнта у строк протягом 5 робочих днів після прийняття банком вказаної заяви до виконання (п. 4.1, 4.2 договору).

Як передбачено п. 6.1, 6.2, 6.4 договору виконуючий банк зазначається клієнтом у заяві на відкриття акредитиву. Акредитив оплачується виконуючим банком у строки та порядку, визначеними УПДА та діючим законодавством України. Банк надає клієнту повідомлення у якому буде визначена сума, що підлягає виплаті бенефіціару та дата платежу клієнта. Зазначена у такому повідомленні сума має бути отримана банком від клієнта без будь-яких відрахувань та вказаною датою валютування.

Клієнт зобов`язаний в дату платежу клієнта перерахувати банку зазначену в повідомленні (п. 6.4 договору) суму на рахунок банку. При неможливості виконання взятого на себе зобов`язання, зазначеного в п. 8.1 даного договору клієнт зобов`язується в день одержання від банку повідомлення (п. 6.4 цього договору) надати кредитну заявку на зазначену в такому повідомленні суму коштів. Укладання кредитного договору і видача банком кредитних коштів здійснюється за умови затвердження надання такого кредиту згідно діючого у банку порядку, переоформлення клієнтом застави/іпотеки, зазначеної в п. 2.1 даного договору в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором або наданні в заставу/іпотеку іншого прийнятного для банку забезпечення (п. 8.1, 8.2 договору).

Відповідно до п. 8.6 договору клієнт зобов`язаний повністю відшкодувати у порядку регресу банку виплачені ним по акредитиву суми у разі сплати банком у дату платежу суми, яка підлягає виплаті бенефіціару, за рахунок власних коштів.

Згідно п. 11.2 договору він набуває чинності з дати його підписання банком та клієнтом, скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов`язань клієнта по цьому договору.

До матеріалів справи долучено заяву про відкриття документарного акредитива № 1 від 22.02.2008. Назва уповноваженого банку ЗАТ "Банк НРБ"; вид документарного акредитиву - безвідкличний; підтвердження акредитиву: потрібне; спосіб виконання документарного акредитиву: провести платіж за пред`явленням; наказодавець документарного акредитиву: компанія "Кримзалізобетон"; підтверджуючий та виконуючий банк: Banque de Commerce et de Placements Geneva, Switzerland, авізуючий банк та банк бенефіціара: Bank Austria-Creditanstalt-AG, Osterreich; бенефіціар: EVG Entwicklungs-u. Verwertungs-Gesellschaft m.b.H.; сума та назва іноземної валюти: 217500,00 євро.

До матеріалів справи долучено виписки по особовим рахункам відповідача, в яких за відповідачем обліковується не оплачений акредитив № LC/190208/48 у сумі 167050,00 євро.

Як зазначає позивач, з загальної суми заборгованості за договором № LC/190208/48 від 22.02.2008 у розмірі 167050,00 євро, ним в рамках даної справи заявлено до стягнення лише частину боргу у розмірі 4473,00 євро.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 1093 ЦК України у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов`язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту.

Згідно ст. 1095 ЦК України безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів. На прохання банку-емітента виконуючий банк може підтвердити безвідкличний акредитив шляхом прийняття додатково до зобов`язання банку-емітента зобов`язання провести платіж відповідно до умов акредитива. Безвідкличний акредитив, підтверджений виконуючим банком, не може бути змінений або анульований без згоди виконуючого банку.

Статтею 1096 ЦК України для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива. У разі порушення хоча б однієї з цих умов виконання акредитива не провадиться. Якщо виконуючий банк відмовляє у прийнятті документів, які за зовнішніми ознаками не відповідають умовам акредитива, він повинен негайно повідомити про це одержувача грошових коштів і банк-емітент із визначенням причин відмови. Якщо банк-емітент, одержавши прийняті виконуючим банком документи, вважає, що вони не відповідають за зовнішніми ознаками умовам акредитива, він має право відмовитися від їх прийняття і вимагати від виконуючого банку суму, сплачену одержувачеві грошових коштів з порушенням умов акредитива.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідачем не заперечено та не спростовано обставин щодо виконання банком своїх зобов`язань за договором № LC/190208/48 від 22.02.2008 у сумі 167050,00 євро, які не були відшкодовані відповідачем згідно умов договору.

Отже, відповідач станом на день розгляду справи суму заборгованості не сплатив, а тому позов визнається судом обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З доданих до справи доказів судом установлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по поверненню суми акредитиву за Договором на відкриття та оплату документарного акредитива № LC/190208/48 від 22.02.2008 у розмірі 167050,00 євро.

Однак, відповідач у порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору не здійснив погашення заборгованості за акредитивом, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача частини заборгованості в розмірі 4473,00 євро (що в гривневому еквіваленті становить 200003,93 грн) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Кримзалізобетон" (03134, м. Київ, просп. Корольова Академіка, буд. 1, оф. 6; ідентифікаційний код 01267308) на користь Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" (01054, м. Київ, вул. Володимирська, буд 46; ідентифікаційний код 25959784) частину заборгованості по акредитиву в розмірі 4473 (чотири тисячі чотириста сімдесят три) євро, що в гривневому еквіваленті становить 200003 (двісті тисяч три) грн 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко