ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Справа № 910/10020/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Прилєпов О.А.;

відповідача - Бєляков М.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2024

у справі №910/10020/24 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення заборгованості у розмірі 166588658,27 грн, з яких: 156707473,61 грн - основний борг, 2477995,86 грн - 3% річних та 7403188,80 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0044-02022-ПП від 01.01.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 відкрито провадження у справі №910/10020/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

05.09.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 зустрічну позовну заяву повернуто Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

16.10.2024 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, у якій Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 263184245,43 грн, з яких 251025736,56 грн - основний борг, 2954128,93 грн - 3% річних та 9204379,93 грн - інфляційні втрати.

У підготовчому засіданні 17.10.2024, розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд прийняв її до розгляду.

05.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання недостовірними, непридатними та такими, що не підлягають використанню в комерційних розрахунках між учасниками ринку, даних комерційного обліку, визнання неправомірними дій та зобов`язання відновити становище, яке існувало до його порушення, шляхом зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 зустрічну позовну заяву повернуто Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/10020/24 застосовано до представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - адвоката ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнуто з нього в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 9084,00 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що систематичне подання представником відповідача ОСОБА_1 клопотань/заяв та інших документів у день та під час судових засідань 17.10.2024, 07.11.2024 і 05.12.2024 з необґрунтованим порушенням встановленого судом строку на їх подання є зловживанням процесуальними правами, оскільки такі дії направлені на затягування розгляду справи та свідчать про неналежне виконання процесуальних обов`язків. Наведені дії представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" адвоката ОСОБА_1 свідчать про зловживання своїми процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Скаржник зазначає, що подання ним заяв та клопотань з пропуском встановленого судом строку зовсім не означає умисне зловживання процесуальними правами, а є вимушеним кроком, пов`язаним як із величезним обсягом матеріалів справи, так і з високим рівнем її складності. При цьому, як обсяг процесуальних документів, так і доказова база, що долучається позивачем у справі №910/10020/24, є в багато разів меншою, ніж кількість та обсяг документів, які подаються ОСОБА_1 як представником Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго". Натомість, суд першої інстанції встановлював такі строки, які є вкрай недостатніми для формування якісної правової позиції відповідача.

Також скаржник вказує на те, що він здійснює представництво інтересів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справах №№910/5479/24, 910/8832/24, 910/12364/24 та 910/9570/23. Кожна з перелічених справ має вкрай важливе значення для безперебійного функціонування відповідача з огляду на великі суми майнових вимог і вимагає високої уваги та належного рівня забезпечення представництва. При цьому, всі справи слухаються одночасно і по кожній з них необхідно подавати значну кількість процесуальних документів в межах приблизно одного й того самого інтервалу часу. Кожна зі справ містить тисячі електронних доказів і по кожній з них відповідачем подаються зустрічні позови, в межах розгляду яких обсяг як доказів, так і процесуальних документів по суті подвоюється.

Як наслідок, ОСОБА_1 зазначає, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів, щоб на стадії підготовчого провадження подати всі необхідні та достатні процесуальні документи і докази, що є основою правової позиції Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справі №910/10020/24.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 07.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/10020/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сітайло Л.Г., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено її до розгляду на 04.02.2025, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву.

Позивач у встановлений процесуальний строк не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У призначене засідання суду 04.02.2025 з`явився безпосередньо скаржник, який також представляє інтереси відповідача, та представник позивача і надали пояснення по суті поданої апеляційної скарги.

Надалі судом досліджено докази та заслухано виступи представників у судових дебатах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача (скаржник), перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

При цьому, у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №58/505 та 28.04.2020 у справі №910/6245/19.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод у розгляді справи), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Основними засадами господарського судочинства, зокрема, є диспозитивність, обов`язковість судового рішення і розумність строків розгляду справи судом.

Статтею 42 ГПК України передбачені права та обов`язки учасників справи, зокрема, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.09.2024.

05.09.2024 до суду першої інстанції надійшов відзив Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на позовну заяву.

Також, 05.09.2024 до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії.

10.09.2024 від позивача надійшло клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 зустрічну позовну заяву повернуто Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

У підготовчому засіданні 19.09.2024 суд дійшов висновку про задоволення клопотання та продовження позивачу процесуального строку для подання відповіді на відзив на позовну заяву до 04.10.2024.

Також, у підготовчому засіданні 19.09.2024 оголошено перерву до 17.10.2024.

04.10.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, а 14.10.2024 - заперечення відповідача на відповідь на відзив.

16.10.2024 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 263184245,43 грн, з яких 251025736,56 грн - основний борг, 2954128,93 грн - 3% річних та 9204379,93 грн - інфляційні втрати.

У підготовчому засіданні 17.10.2024, розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд прийняв її до розгляду.

Поряд з цим, представник відповідача також повідомив, що ним через електронний кабінет було подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб. Однак, судом повідомлено, що вказане клопотання в матеріалах справи відсутнє.

Надалі судом першої інстанції поновлено Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" процесуальний строк на подання заперечень на відповідь на відзив, а також продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 07.11.2024.

17.10.2024 до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

05.11.2024 до суду надійшли заперечення позивача на заяву відповідача про залучення третіх осіб.

07.11.2024 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення строку на подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог).

У підготовчому засіданні 07.11.2024 судом відмовлено у задоволенні заяви про встановлення строку на подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог), оскільки судом під час відкриття провадження у справі в ухвалі від 19.08.2024 було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та відповідний відзив був поданий відповідачем до суду 05.09.2024. При цьому, у судовому засіданні 17.10.2024 судом було надано відповідачу час для подання своїх додаткових пояснень на заяву про збільшення розміру позовних вимог, а не відзиву.

Також, у підготовчому засіданні 07.11.2024 судом відмовлено у задоволенні зави про залучення до участі у справі третіх осіб.

Надалі представник відповідача ОСОБА_1 подав клопотання про колегіальний розгляд справи, а також клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Північного апеляційного господарського суду у справі №910/10020/24 за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 про повернення зустрічного позову.

Розглянувши подані клопотання про призначення колегіального розгляду справи та зупинення провадження у справі, суд відмовив у їх задоволенні.

За наслідками підготовчого засідання 07.11.2024 судом оголошено перерву до 05.12.2024.

У підготовчому засіданні 05.12.2024 представником відповідача ОСОБА_1 повідомлено про подання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог, зустрічної позовної заяви, клопотання про витребування доказів та клопотання про проведення комплексної судової експертизи.

Враховуючи, що станом на дату проведення підготовчого засідання 05.12.2024 вказані документи фактично відсутні в матеріалах справи, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.01.2025.

05.12.2024 після закінчення підготовчого засідання до суду надійшли відповідні документи, на поданні яких наголошував ОСОБА_1, а саме:

- клопотання відповідача про витребування доказів;

- клопотання відповідача про призначення комплексної судової експертизи;

- відзив Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на заяву позивача про збільшення позовних вимог;

- зустрічна позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання недостовірними, непридатними та такими, що не підлягають використанню в комерційних розрахунках між учасниками ринку, даних комерційного обліку, визнання неправомірними дій та зобов`язання відновити становище, яке існувало до його порушення, шляхом зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 зустрічну позовну заяву повернуто Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

Надалі судом постановлено оскаржувану ухвалу від 18.12.2024 про застосування заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_1 .

Як неодноразово зазначено, під час розгляду даної справи в Господарському суді міста Києва представництво інтересів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" здійснював адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №7317/10 від 01.03.2019), який діяв на підставі ордеру №1625368 від 31.05.2024.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду, що у підготовчих засіданнях 07.11.2024 та 05.12.2024 дії адвоката ОСОБА_1 мали ознаки зловживання процесуальними правами, що полягало в наступному.

Так, головуючим суддею після відкриття підготовчого засідання 07.11.2024 та оголошення, яка справа розглядається, було запитано у представників сторін про наявність заяв/клопотань, які підлягають розгляду, на що адвокатом ОСОБА_1 було повідомлено про наявність заяви про встановлення строку на подання відзиву на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, за результатами розгляду якої судом першої інстанції відмовлено у її задоволенні та повідомлено про право відповідача подати свої додаткові пояснення/заперечення на вказану заяву позивача.

Проте, після надання судом відповідачу строку для подання додаткових пояснень/заперечень на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та повідомлення про можливість закриття підготовчого провадження у даній справі, враховуючи обмежені строки розгляду справи та те, що сторонами були подані всі заяви по суті спору, а про можливість подати свої заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог представник відповідача адвокат ОСОБА_1 був обізнаний ще у судовому засіданні, яке відбулося 17.10.2024, представник відповідача заявив клопотання про колегіальний розгляд справи та про зупинення провадження у справі.

При цьому, як убачається з наявних в суді апеляційної інстанції копій матеріалів справи, вказані клопотання не були подані представником відповідача ані до судових засідань, призначених на 17.10.2024 та 07.11.2024, враховуючи, що з попереднього судового засідання, яке відбулося 17.10.2024, пройшло достатньо часу для подання всіх клопотань, ані після відкриття головуючим суддею підготовчого засідання та після запитання про наявність заяв/клопотань, які підлягають розгляду.

Відповідно до приписів ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим кодексом. У випадках, коли цим кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

У п. 13 ухвали Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 про відкриття провадження у даній справі судом було повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, заперечення необхідно подати у строк до 18.09.2024, тобто до першого підготовчого засідання.

Разом з тим, під час підготовчого засідання 05.12.2024 представником відповідача адвокатом ОСОБА_1 було повідомлено суду про подання ним напередодні підготовчого засідання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог, зустрічної позовної заяви, клопотання про витребування доказів та клопотання про проведення комплексної судової експертизи, які станом на дату проведення підготовчого засідання 05.12.2024 не були отримані судом та фактично були відсутні. Вказане сталою підставою для оголошення перерви у підготовчому засіданні 05.12.2024 до 23.01.2025.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що таке систематичне подання представником відповідача ОСОБА_1 клопотань/заяв та інших документів у день та під час судових засідань 17.10.2024, 07.11.2024 і 05.12.2024 з необґрунтованим порушенням встановленого судом в ухвалі суду від 19.08.2024 строку на їх подання є зловживанням представником відповідача процесуальними правами, оскільки такі дії направлені на затягування розгляду справи та свідчать про неналежне виконання процесуальних обов`язків. Як наслідок, наведені дії представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" адвоката ОСОБА_1 свідчать про зловживання своїми процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу згідно зі ст. 132 ГПК України є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 135 ГПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених ч. 10 ст. 188 цього кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 135 ГПК України).

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про необхідність застосування до представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - адвоката ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнення з нього в дохід Державного бюджету України штрафу у розмірі 9084,00 грн, що становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням положень ч. 7 ст. 12 ГПК України.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що подання ним заяв та клопотань з пропуском встановленого судом строку зовсім не означає умисне зловживання процесуальними правами, а є вимушеним кроком, пов`язаним як із величезним обсягом матеріалів справи, так і з високим рівнем її складності. При цьому, як обсяг процесуальних документів, так і доказова база, що долучається позивачем у справі №910/10020/24, є в багато разів меншою, ніж кількість та обсяг документів, які подаються ОСОБА_1 як представником Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго". Натомість, суд першої інстанції встановлював такі строки, які є вкрай недостатніми для формування якісної правової позиції відповідача.

Також скаржник вказує на те, що він здійснює представництво інтересів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справах №№910/5479/24, 910/8832/24, 910/12364/24 та 910/9570/23. Кожна з перелічених справ має вкрай важливе значення для безперебійного функціонування відповідача з огляду на великі суми майнових вимог і вимагає високої уваги та належного рівня забезпечення представництва. При цьому, всі справи слухаються одночасно і по кожній з них необхідно подавати значну кількість процесуальних документів в межах приблизно одного й того самого інтервалу часу. Кожна зі справ містить тисячі електронних доказів і по кожній з них відповідачем подаються зустрічні позови, в межах розгляду яких обсяг як доказів, так і процесуальних документів по суті подвоюється.

Як наслідок, ОСОБА_1 зазначає, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів, щоб на стадії підготовчого провадження подати всі необхідні та достатні процесуальні документи і докази, що є основою правової позиції Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справі №910/10020/24.

З приводу наведених аргументів колегія суддів звертає увагу скаржника, що процесуальний закон надає кожному учаснику справи відповідний інструмент, який дозволяє повідомити суд про неможливість подання відповідних доказів та клопотань у встановлений процесуальний строк з обґрунтуванням поважності причин такої неможливості. Також ГПК України визначає, що докази, будь-які зави/клопотання, що подані з пропуском строку, залишаються без розгляду, крім випадків, коли заявник обґрунтує неможливість їх подання у встановлений строк.

Тобто, ОСОБА_1 не був позбавлений права повідомити суд першої інстанції про неможливість подання відповідних клопотань у встановлений процесуальний строк, прохати суд продовжити такий строк, а у випадку подання з пропуском строку - обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та клопотати про його поновлення.

Однак, зі змісту клопотань, поданих ОСОБА_1 , а саме про залучення третіх осіб від 17.10.2024, про колегіальний розгляд справи від 06.11.2024, про зупинення провадження у справі від 06.11.2024, про витребування доказів від 05.12.2024 та про призначення судової експертизи від 05.12.2024 вбачається, що вони взагалі не містять жодних обґрунтувань в частині поважності причин пропуску строку на їх подання.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 ст. 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Процесуальний закон жодним чином не обмежує учасника справи у кількості осіб, які можуть його представляти в суді як у порядку представництва, так і в порядку самопредставництва юридичної особи.

При цьому, як вбачається з протоколу судового засідання від 05.12.2024 у даній справі, під час цього засідання інтереси Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" представляв не лише ОСОБА_1, а й інша особа - ОСОБА_2 .

Як наслідок, аргументи скаржника щодо високого рівня складності цієї справи та значного навантаження ОСОБА_1 жодним чином не виправдовують його неналежну процесуальну поведінку, а отже і не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/10020/24 про застосування заходів процесуального примусу.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу до зазначеного переліку не відносяться, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/10020/24 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений 05.02.2025.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді Л.Г. Сітайло

В.В. Андрієнко