ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025м. ДніпроСправа № 904/5005/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Скриннікової Н.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників (без виклику представників сторін) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін плюс" м. Дніпро () до фізичної особи - підприємця Чашкіна Євгенія Володимировича м. Кам`янське (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів на суму 19 900, 00 грн

Рух справи та процесуальні дії у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ісполін плюс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи - підприємця Чашкіна Євгенія Володимировича, в якому просить повернути належні йому грошові кошти, що були перераховані відповідачу у якості попередньої оплати за послуги на суму 19 900, 00 грн, які відповідачем надані не були.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Скриннікову Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024.

18.11.2024 ухвалою господарського суду від позовну заяву було залишено без руху.

25.11.2024 позивачем подано заяву про усунення недоліків.

02.12.2024 своєю ухвалою господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

12.12.2024 ухвала суду про відкриття провадження не вручена відповідачу (трек номер 435), за даними довідки про причини повернення поштового відправлення відправнику - з причини відсутності адресата за вказаною адресою.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь № 907853 від 15.11.2024), з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: пр. Наддніпрянський, будинок 22, кв. 128, м. Кам`янське, Дніпропетровськая область.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід відзначити, що відповідач був належним чином повідомлений про відкрите провадження в силу 120 ГПК України.

Отже відповідач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, а ухвала суду від 02.12.2024 вважається врученою відповідачу 12.12.2024.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, ухвалою суду від 02.12.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже граничним строком для надання відзиву на позовну заяву є 27.12.10.2024, проте станом на 03.02.2025 відповідач відзив на позов не надав.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд визнав, що відповідач мав можливість, але не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішив розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд визнав, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позову заяву і доказів, однак відповідач цього не зробив.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом було надано сторонам достатній строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 19 900, 00 грн. без ПДВ, які було перераховано 18.07.2023 відповідачу у якості попередньої оплати за надання послуг: брендування транспортного засобу (плівка рекламна ламінована, друк, монтаж) на підставі усної домовленості та виставленого відповідачем рахунку № 038 від 17.07.2023 через ненадання цих послуг; судовий збір в сумі 2 422, 40 та витрати на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач не надав суду відзив на позов.

Господарський суд розглянув подані докази, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, достовірності, вірогідності та

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є вимога про стягнення грошових коштів, сплачених відповідачу у якості попередньої оплати за надання послуг без укладання письмового договору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані із встановленням наявності/відсутності доказів на підтвердження наявності зобов`язань без укладання письмового договору зі сторони відповідача, наявність підстав/обов`язку зі сторони відповідача повернути грошові кошти.

Підставою позову позивач визначає порушення відповідачем умов домовленості і невиконання усного договору про надання послуг.

Суд має зокрема встановити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1) Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже твердження позивача підлягають перевірці, а докази оцінці на предмет належності доказів і доведеності доказами тих обставин за для підтвердження яких вони подані.

Суд надав мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеного позивачем у позові, встановив чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та навів мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Обставини справи встановлені судом.

За даними позовної заяви позивач звернувся до відповідача за для отримання послуги, яка полягала у переклеюванні рекламної плівки на вантажному автомобілі. Вартість послуги за домовленістю сторін дорівнює 19 900, 00 грн.

Суд встановив, що 18.07.2023 позивач перерахував на банківський рахунок відповідача 19 900, 00, призначення платежу: рахунок-фактура № 038 від 17.07.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 1613 від 18.07.2023; рахунок-фактура № 038 від 17.07.2023 на суму 19 900, 00 без ПДВ із зазначеним призначенням платежу «брендування транспортного засобу (плівка рекламна ламінована, друк, монтаж).

Докази (лист № 02/10-24 від 02.10.2024, опис вкладення поштового відправлення від 08.10.2024, накладна № 542 від 08.10.2024 та роздруківка із даними про направлення повідомлення на електрону пошту відповідача) надані позивачем, підтверджують, що останній звертався до відповідача з вимогою про повернення йому грошових коштів, оскільки відповідач не надав послуги за які позивач заплатив 19 900, 00 грн.

Суд встановив, що позивач у позові не зазначив у який саме строк відповідач мав надати послуги за усним договором, не вказаний цей строк і у листі від 02.10.2024, який було надіслано відповідачу з вимогою про повернення коштів, а тому відсутні підстави для висновку, що строк виконання зобов`язання зі сторони відповідача відносно надання ним послуг настав.

Докази виконання усного договору зі сторони відповідача або докази повернення грошових коштів, сплачених у якості попередньої оплати суду не надано.

Підсумовуючи викладене суд встановив, що між позивачем та відповідачем укладено усний договір про надання послуг, на підтвердження укладання договору позивач заплатив відповідачу грошові кошти у якості попередньої оплати за послуги, проте відповідач станом на день звернення із позовом свої зобов`язання не виконав; позивач 02.10.2024 пред`явив вимогу відповідачу про повернення грошових коштів, докази надання відповіді на цю вимогу суду не надані.

Суд виснує, що до цих правовідносин потрібно застосувати загальні норми Цивільного кодексу України, якими врегульовано порядок укладання договору та виконання зобов`язань за договором, а також повернення виконаного однією із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За правилами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Підсумовуючи викладене суд встановив, що позивач у цих правовідносинах є кредитором, який заявив вимогу про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, а відповідач боржником в силу ст. 1212 ЦК України.

Суд вирішив задовольнити позов повністю.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача у розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чашкіна Євгенія Володимировича (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» (адреса 49000, м. Дніпро, вул. Артільна, 2, код ) грошові кошти в сумі 19 900, 00 грн.; судовий збір в сумі 2 422, 40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.02.2025

Суддя Н.С. Скриннікова