ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"03" лютого 2025 р. Справа № 916/266/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест про видачу судового наказу до боржника Обласної громадської організації «Асоціація платників податків України по Одеській області»

Встановив: 27.01.2025р. Приватне акціонерне товариство Фарлеп-Інвест звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Обласної громадської організації «Асоціація платників податків України по Одеській області» заборгованості у розмірі 3180 грн. 00 коп. за наданні електронні комунікаційні послуги в березні-квітні 2022р. та лютому 2023 року на підставі Договору №790087 від 17.12.2007р.

Згідно зі ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3,4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 12 Закону України Про судоустрій та статус суддів та ст. 10 ГПК України передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Частиною 1, частиною 6 ст. 13 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Статтею 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної зазначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України Про судоустрій і статус суддів. Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

Наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019р. з метою вдосконалення порядку ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України затверджено Інструкцію з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. Абзацом 3, ст. 8 Інструкції передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Як встановлено судом, до заяви про видачу судового наказу Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест заявником додані, зокрема Договір №790087 про надання телекомунікаційних послуг від 17.12.2007р., додаток №1/1 до Договору №790087 від 17.12.2007р., додаток №2/1 до Договору №790087 від 20.12.2007р., додаток №2/2 до Договору №790087 від 17.12.2007р., додаток №3/1 до Договору №790087 від 28.02.2008р., додаток №3/2 до Договору №790087 від 24.04.2009р., додаток №3/3 до Договору №790087 від 24.09.2009р., додаткова угода №1 до Договору №790087 від 03.03.2008р. та додаток №1.2 до додаткової угоди від 03.03.2008р.

Згідно з п. 12 частини 1 статті 34 Закону України Про нотаріат, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу

Відповідного перекладу зазначених документів на державну мову до судового наказу заявником не додано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови Приватному акціонерному товариству Фарлеп-Інвест у видачі судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому господарський суд звертає увагу заявника, що у відповідності до ч.1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,2-1,8,9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України, у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест про видачу судового наказу (вх.№276/25 від 27.01.2025р.) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 03.02.2025 року та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д`яченко