ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" лютого 2025 р. Справа № 911/368/25

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши заяву Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради 30 998 грн 35 коп. заборгованості, що складається з 28 348 грн 13 коп. основного боргу, 176 грн 59 коп. 3% річних, 1 530 грн 49 коп. пені та 943 грн 14 коп. інфляційних втрат,

встановив:

Адвокатське бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» звернулося до Господарського суду Київської області із заявою б/н б/д (вх. № 159/25 від 28.01.2025) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради 30 998 грн 35 коп. заборгованості, що складається з 28 348 грн 13 коп. основного боргу, 176 грн 59 коп. 3% річних, 1 530 грн 49 коп. пені та 943 грн 14 коп. інфляційних втрат за Договором про надання правової допомоги № 04/09/20-02, актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000042.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до положень ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до положень ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

На виконання вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, Адвокатське бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» до заяви б/н б/д (вх. № 159/25 від 28.01.2025) про видачу судового наказу, окрім Договору про надання правової допомоги № 04/09/20-02 та акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0000028 (за яким, за твердженням заявника, Замовником було здійснено оплату послуг), надано акт здачі-прийняття робіт № ОУ-000042, який не підписаний Замовником (Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради).

Разом з тим, щодо факту не підписання акту № ОУ-000042, заявник посилається на позицію Великої Палати Верховного суду, що викладена у постанові від 04.09.2023 у справі № 910/5352/21. Відповідно до тексту даної постанови, суд, визначаючи наявність/відсутність підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) робіт у випадку непідписання замовником відповідних актів прийняття наданих послуг (виконаних робіт), повинен виходити з доведення/недоведення сторонами факту реального надання послуг (виконання робіт). Адже непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), що має на меті настання узгодження сторонами обсягу та якості робіт та встановлення терміну відліку виникнення зобов`язання з оплати.

Так, на підтвердження факту реального надання адвокатських послуг, Адвокатським бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» було надано копії судових рішень у справі № 320/8080/21.

Проте, з вказаних документів неможливо встановити чи було надано адвокатські послуги, окрім подання позовної заяви до суду, за що Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради було здійснено оплату у розмірі 6 000 грн, 00 коп., відповідно до підпункту «г» пункту 2.1. Договору про надання правової допомоги № 04/09/20-02, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000028. Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження надання послуг в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, з наявних у матеріалах заяви Адвокатським бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» в повному обсязі не доведено факти реального надання адвокатських послуг, передбачених Договором про надання правової допомоги № 04/09/20-02, за якими не було здійснено оплату, та не зазначено в чому саме полягали такі послуги, оскільки в акті здачі-прийняття робіт № ОУ-000042 не уточнено цих обставин, а зазначено тільки «адвокатські послуги 22 348, 13 грн», за яким пред`явлено вимогу та який не підписаний у двосторонньому порядку, що свідчить про наявність спору між сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником до заяви б/н б/д (вх. № 159/25 від 28.01.2025) про видачу судового наказу не надано доказів, що підтверджують наявність в останнього права вимоги до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення грошової заборгованості за Договором про надання правової допомоги № 04/09/20-02, актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000042.

Відповідно до статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до пунктів 1, 2-1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 6, 147-153 та 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Адвокатському бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради 30 998 грн 35 коп. заборгованості, що складається з 28 348 грн 13 коп. основного боргу, 176 грн 59 коп. 3% річних, 1 530 грн 49 коп. пені та 943 грн 14 коп. інфляційних втрат, за Договором про надання правової допомоги № 04/09/20-02, актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000042.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Лутак