ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2025 р. м. Одеса Справа № 916/4545/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/4545/24,

за позовом: Одеського Національного Морського Університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 34; );

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гаврилова Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

про стягнення 42 670,31 грн.

1. Суть спору.

14.10.2024 Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№4556/24) Одеського Національного Морського університету до відповідача фізичної особи-підприємця Гаврилова Олександра Георгійовича, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42 670,31 грн, з яких: основний борг у сумі 32 885,82 грн, експлуатаційні витрати в розмірі 5011,75 грн, компенсація витрат на електроенергію в розмірі 2 640,47 грн, компенсацію витрат з оплати земельного податку в розмірі 1 472,79 грн, пеню в розмірі 659,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди майна від 29.07.2008, в редакції Договору про внесення змін від 15.02.2021, в частині повної сплати орендної плати за договором, компенсації експлуатаційних витрат, витрат на електроенергію та витрат з оплати земельного податку.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 21.10.2024 провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

11.11.2024 до суду надійшов відзив ФОП Гаврилова О.Г. на позовну заяву заяву (вх.№40716/24).

04.12.2024 до суду надійшла відповідь Одеського національного морського університету на відзив (вх.№43578/24).

12.12.2024 до суду надійшли заперечення ФОП Гаврилова О.Г. на відповідь позивача на відзив (вх.№44569/24).

18.12.2024 до суду надійшли письмові пояснення Одеського національного морського університету (вх.№45261/24).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд здійснив розгляд даної справи в межах розумного строку.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Одеського Національного Морського Університету.

У якості обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 29 липня 2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ФОП Гавриловим О.Г., було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності стосовно нежитлового приміщення їдальні на 1 поверсі у адміністративному корпусі, загальною площею 115, 8 кв.м. за адресою - м. Одеса, вул. Мечникова 34. Дію Договору було встановлено до 23.07.2009 включно, з можливістю продовження.

Позивач вказує, що є балансоутримувачем даного нежитлового приміщення.

На виконання Договору орендодавець передав відповідачу майно, що засвідчується актом приймання-передавання від 29.07.2008.

Як стверджує позивач, 27.08.2008 між ним та відповідачем було укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. 29 березня 2023 було припинено Договір оренди та звільнено об`єкт від обладнання орендаря, також вказує, що між сторонами було укладено акт повернення майна та акт про наявність (відсутність) обладнання.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем взяті на себе обов`язки не виконанні, та після припинення дії договору та повернення об`єкту оренди, за ним залишилась заборгованість зі сплати передбачених умовами договорів платежів в розмірі 42 670,31 грн., з яких: основний борг у сумі 32 885,82 грн, експлуатаційні витрати в розмірі 5011,75 грн, компенсація витрат на теплопостачання в розмірі 2 640,47 грн, компенсацію витрат з оплати земельного податку в розмірі 1 472,79 грн. Також позивачем на заборгованість ФОП Гавриловим О.Г. було нараховано пеню в розмірі 659,48 грн.

У відповіді на відзив Одеський Національний Морський Університет вказує, що нарахування орендної плати здійснювалися ним лише до моменту повернення майна з оренди та в розмірі який відповідає Постанові КМУ №634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» а також умовам договорів та додатковим угодам укладеним між сторонами.

У письмових поясненнях по справі позивач зазначає, що відповідач має заборгованість по сплаті орендної плати починаючи з 31.05.2022 і до моменту розірвання договору, а за комунальні послуги починаючи з 01.02.2023 і до моменту розірвання договору.

3.2. Аргументи Фізичної особи-підприємця Гаврилова Олександра Георгійовича.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 24.02.2022 робота в Одеському Національному Морському Університеті була призупинена та доступ до адміністративного корпусу, за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 34, був заборонений, а діяльність орендарів в будинках університету була зупинена. Натомість орендоване приміщення використовувалося Територіальною Обороною Одеської області та ЗСУ для приготування їжі для військовослужбовців по момент розірвання договору, зокрема оплата за використання електроенергії та водопостачання була здійснена підрозділами Міністерства оборони України, а відповідачу навіть дані рахунки не виставлялися.

Також відповідач зазначає, що через відсутність можливості у наданні доступу до орендованого приміщення, за ініціативою позивача, дія Договору була припинена з 29.03.2023, згідно із Договором про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна.

Таким чином, відповідач стверджує, що не маючи змоги використовувати приміщення через обставини, за які він не відповідає, він звільняється від плати за весь час, протягом усього часу існування таких обставин. Окрім того вказує, що розрахунок заборгованості до позовної заяви не відповідає умовам Договору оренди.

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач вказує, що за умовами Договору оренди, протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість, натомість позивачем не було надано до матеріалів справи ані рахунків, ані актів виконаних робіт, які також не отримував відповідач, оскільки не користувався майном, через заборону позивача, у зв`язку із війною в країні.

Також ФОП Гаврилов О.Г. вказує, що позивач надає розрахунки місячної орендної плати за 2022 рік вказуючи суми до сплати, які не відповідають наданому акту звірянню взаємних розрахунків між сторонами за січень 2022 - січень 2023, натомість в акті звірянні позивач зазначає про реалізацію послуг на суму 2884,31 за період травень - вересень 2022 р, а в розрахунку зазначає про суму до сплати в розмірі 4785,16 грн. Таким чином відповідач вважає, що подані позивачем докази повністю протиріччять один одному.

Враховуючи вищевикладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

29 липня 2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Гавриловим Олександром Георгійовичем (Орендар), було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Орендодавець передає а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення їдальні на першому поверсі у адміністративному корпусі (Майно), площею 115,8 кв.м., розміщені за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, 34, що перебувають на балансі Одеського національного морського університету (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена Консалтинговою фірмою «Комерсант-Консалт» на 12.05.2008 і становить 528 800,00 грн.

Пунктом 1.2. Договору, передбачено, що Майно передається в оренду з метою: розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи (т.1, а-с 11-18).

29.07.2008 між Орендодавцем та Орендарем укладено акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Одеського Національного Морського Університету до договору оренди від 29.07.2008, за яким Майно було передано від Орендодавця до Орендаря (т.1, а.с. 19).

Також, 27.08.2008 між Одеським національним морським університетом та ФОП Гавриловим О.Г. укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю та додатки до нього (т.1, а.с.46-48).

Відповідно до п. 1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, Одеський національний морський університет забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Мечникова, 34, нежитлове приміщення кафе-їдальні першого поверху старого адміністративно-навчального 4-х поверхового корпусу (надалі - Будівля), загальною площею 115,8 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, балансоутримувач зобов`язаний забезпечити, зокрема, виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням Будівлі і прибудинкової території, і здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим Договором.

Розмір плати за обслуговування і ремонт Будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень Будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт Будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Згідно з п.2.2.3. Орендар зобов`язаний, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача Будівлі, або організації, що обслуговує Будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень Будівлі, технічне обслуговування Будівлі відповідно до загальної площі. Приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості Приміщення, а також за комунальні послуги (подача води, тепла та електропостачання).

При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Також, Одеським національним морським університетом та ФОП Гавриловим О.Г. погоджено Додатки до Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, якими визначено порядок та тарифи відшкодування Орендарем витрат на комунальні послуги понесених Балансоутримувачем (т.1, а.с. 49-56).

В подальшому між Балансоутримувачем та Орендарем укладалися додаткові угоди про продовження строку дії Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (т.1, а.с.57-60).

Як вбачається судом, між Орендодавцем та Орендарем неодноразово укладались Договори про внесення змін до Договору оренди та останнім таким Договором є Договір №1 про внесення змін до Договору оренди від 15.02.2021 (т.1, а.с.23-38).

Відповідно до змінюваних умов даного Договору, зокрема п. 4.1., в оренду передаються нежитлові приміщення їдальні на першому поверсі у адміністративному корпусі (Майно), площею 115,8 кв.м., розміщені за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, 34, що перебувають на балансі Одеського Національного Морського Університету (Балансоутримувач).

Згідно з п. 6.1. Договору, вартість майна становить суму 1 242 844,00 грн без врахування податку на додану вартість. Такий розмір визначений оцінювачем ПП «АРКАДА ЮГ».

Відповідно до п. 9.1.-9.2. Договору, місячна орендна плата визначена за результатами проведення аукціону становить розмір 12 429,00 грн. Витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю, компенсуються останнім в порядку передбаченому п. 6.5 Договору.

Пунктом 2.1. Договору, строк дії договору становить 5 років, з дати набрання чинності цим договором.

Також сторонами визначено незмінювані умови Договору, серед яких визначається наступне.

Відповідно до п.1.1. Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Договору, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Договору.

Пунктом 3.1. Договору, сторони визначили, що орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Договору. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5. Договору.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає Орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість.

Пунктом 3.7. Договору, визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або Балансоутримувачем (в частині, належній Балансоутримувачу). Орендодавець і Балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у Орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що у разі припинення договору Орендар зобов`язаний:

- звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;

- сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди, пеню (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна оренди;

- відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого Майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

29.03.2023 між Орендодавцем та Орендарем укладено, а Балансоутримувачем погоджено, Договір про внесення зміни до Договору оренди яким було припинено дію Договору оренди з 29.03.2023 а також укладено акт повернення з оренди нерухомого майна, та погоджено Анкету про стан майна і розрахунків за Договором оренди(т.1., а.с. 39,42-44).

Відповідно до п. 4.4. та 4.5. Анкети, станом на момент повернення майна з оренди за Орендарем наявна заборгованість за Договором оренди, зокрема зі сплати частини орендної плати яка підлягає сплаті Балансоутримувачу в розмірі 32 885,82 грн. та зі сплати платежів за Договором про відшкодування витрати Балансоутримувача на утримання майна в розмірі 9872,92 грн.

Також, пунктом 5 анкети визначено, що при укладенні Договору оренди Орендар здійснив сплату забезпечувального депозиту в розмірі 24 858,00 грн.

Відповідно до Акту перевірки наявності кухонного обладнання, яке знаходиться у приміщенні їдальні ОНМУ від 29.03.2023, перевіркою встановлено, що обладнання яке належить ФОП Гаврилов О.Г. вивезено з приміщення їдальні. Обладнання, що належить ОНМУ в наявності. ОНМУ та ФОП Гаврилов О.Г. претензій один до одного не мають.

З розрахунків заборгованості які наявні в матеріалах справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати оренди становить 32 885,82 грн., з експлуатаційних витрат становить 5011,75 грн., заборгованість з теплопостачання становить 2640,47 грн, заборгованість зі сплати податку на землю становить 1472,79 грн.

5. Позиція суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За ст. 284 ГК України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин першої та четвертої ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

У відповідності до частин першої та четвертої ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідач заперечує щодо нарахування позивачем орендної плати, та зазначає, що у зв`язку з неможливістю використання об`єкту оренди починаючи з 24.02.2022, Договір оренди було розірвано між сторонами. Також вказує, що у відповідності до п. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Щодо вказаного суд зазначає, що для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Сторона повинна довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №914/2264/17, від 17.11.2020 у справі №925/1289/19.

Позивачем нарахування орендної плати в період з 24.02.2022 по 30.05.2022 не здійснювалося, в період з 31.05.2022 по момент припинення користування приміщенням орендна плата нараховувалася в розмірі 50 %.

Відповідно до п.п. 3, 4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022, на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 травня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської, Одеської областей, а також на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше:

- орендарям єдиних майнових комплексів (їх структурних підрозділів), крім визначених підпунктами 1-3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 75 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації);

- орендарям, крім визначених підпунктами 1-3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації);

- орендарям на територіях, визначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) після 30 вересня 2022 р. і 30 травня 2022 р. відповідно і до закінчення строку, визначеного в абзаці першому цього підпункту.

Таким чином, нарахування орендної плати за оренду державного майна здійснювалося протягом періодів та в розмірах визначених вищезазначеними положеннями постанови Кабінету Міністрів України.

Також суд зазначає, що із наявних в матеріалах справи документів суд не вбачає наданих відповідачем доказів неможливості використання ним об`єкту оренди, що є необхідним для застосування положення ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Щодо тверджень відповідача стосовно відсутності в нього обов`язку здійснювати сплату за оренду нерухомого майна через те, що позивачем не було здійснено направлення йому рахунків на оплату та актів виконаних робіт, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, встановлених договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тлумачення вказаної норми свідчить, що прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов`язання.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. На це звернув увагу КГС ВС у постанові від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Неотримання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в силу ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє орендаря від обов`язку сплатити у визначений договором строк плату за користування найманим майном.

При цьому, як було встановлено судом, умовами п. 3.4 Договору сторони передбачили, що Орендар сплачує орендну плату щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди.

Окрім того, у пункті 3.10. Договору оренди (в редакції від 15.02.2021), сторони визначили, що припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме, погоджений між сторонами розмір орендної плати, положення постанови КМУ № 634 від 27.05.2022, коефіцієнт сплати оренди Балансоутримувачу, судом встановлено що за ФОП Гавриловим О.Г. наявна заборгованість зі сплати оренди за оренду нежитлового приміщення їдальні площею 115,80 кв.м. що розташована в адміністративному корпусі Одеського Національного Морського Університету за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 34.

Розмір даної заборгованості визначено враховуючи наступний розрахунок позивача:

Розрахунковий періодРозмір місячної орендної плати з урахуванням індексу інфляції (грн без ПДВ)Коефіцієнт 50% відповідно до ПКМУ №634 від 27.05.2022 (грн без ПДВ)Коефіцієнт 50 % відповідно до умов ДоговоруПДВ (грн)Сума до сплати
травень 2022 (31 день)441,03220,51- 3417,9844,10154,35
червень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
липень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
серпень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
вересень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
жовтень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
листопад 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
грудень 202213 671,906835,95- 3417,981367,194785,16
всього за 2022 рік48 072,16- 24 036,129614,4333 650,47

січень 202317 308,638654,31- 4327,161730,866058,01
Лютий 202317 308,638654,31- 4327,161730,866058,01
Березень 202315 633,607816,80- 3908,401563,365471,76
всього за 2023 рік25 125,42- 12 562,725025,0817 587,78
разом 2022, 2023 рік 51 238,25
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що при здійсненні розрахунку заборгованості позивачем не було враховано розмір забезпечувального платежу в сумі 24 858,00 грн.

Відповідно до п. 3.9. Договору оренди (в редакції від 15.02.2021), надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету або Балансоутримувачу, підлягає в установленому порядку зарахуванню в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого зарахування у зв`язку з припиненням орендних відносин поверненню Орендарю. Сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до п.3.5. Договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перші місяці оренди після підписання акта приймання-передачі Майна.

Натомість забезпечувальний платіж, сплачений відповідачем на виконання вимог п. 4.6. Договору оренди (в редакції від 15.02.2021), було зараховано на рахунок Орендодавця, та саме від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, відповідач може вимагати повернення забезпечувального платежу, що відповідає п. 4.6. Договору оренди (в редакції від 15.02.2021).

Як було встановлено судом, станом на момент розірвання Договору оренди, за ФОП Гавриловим О.Г. існувала передплата з оренди в розмірі 18 352,43 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що Одеський Національний Морський Університет є балансоутримувачем об`єкту оренди, а не Орендодавцем за договором та не отримував суму забезпечувального платежу від ФОП Гаврилова О.Г., у зв`язку з чим, сума даного платежу не може використовуватися при здійсненні розрахунків між сторонами. На відмінну від авансового внеску в розмірі 18 352,43 грн., який був сплачений відповідачем на користь позивача, та врахований останнім при формуванні позовних вимог. Отже заборгованість відповідача з орендної плати наявної перед позивачем становить розмір 32 885,82 грн (51 238,25 грн. - 18 352,43 грн.).

Окрім того суд зазначає, що ФОП Гавриловим О.Г. погоджено суму 32 885,82 грн як заборгованість зі сплати частини орендної плати що підлягала сплаті на користь Одеського національного морського університету, що вбачається з Анкети про стан майна і розрахунків за Договором оренди (т.1, а.с.44).

Також відповідачем погоджено суму заборгованості за платежами за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг Орендарю в розмірі 9872,92 грн.

Судом було встановлено, що перелік послуг та комунальних платежів за які відповідач повинен здійснювати відшкодування витрат позивача з утримання орендованого нерухомого майна, як і відповідні тарифи за надані послуги, було затверджено сторонами у Договорі про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, додатковими угодами та додатками до нього (т.1, а.с. 46-60).

Як встановлено з матеріалів справи дана сума складається з експлуатаційних витрат в розмірі 5011,75 грн., витрат з теплопостачання в розмірі 2640,47 грн., та 1472,79 грн податку на землю в розмірі 1472,79 грн.

Окремо суд зазначає, що позивач в прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача 2640,47 грн компенсацію витрат на електроенергію, однак як вбачається зі змісту позовної заяви та додатків до неї, позивачем розраховуються витрати саме з теплопостачання, та відповідно здійснюється обґрунтування розміру та правомірності такого стягнення з відповідача. Тому суд доходить висновку, що в прохальній частині позову, позивачем помилково визначається складовою заборгованості компенсація витрат за електроенергію, та з відповідача підлягає стягненню саме компенсація витрат за теплопостачання у розмірі 2640,47 грн.

Здійснивши перерахунок суми експлуатаційних витрат, витрат на теплопостачання та розміру земельного податку, судом встановлено що заявлений позивачем до стягнення розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та є арифметично правильними.

Також, у позовній заяві позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 659,48 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 3.10. Договору оренди (в редакції від 15.02.2021), припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Відповідно до п.2.2.3. Договору відшкодування витрат балансоутримувача, Орендар зобов`язаний, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача Будівлі, або організації, що обслуговує Будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень Будівлі, технічне обслуговування Будівлі відповідно до загальної площі. Приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості Приміщення, а також за комунальні послуги (подача води, тепла та електропостачання).

При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Із наданого до суду розрахунку пені, наявного в матеріалах справи (т.1, а.с.79), вбачається, що позивачем нараховано пеню на заборгованість відповідача зі сплати оренди нежитлового приміщення та відшкодування витрат позивача на утримання об`єкту оренди за період з 15.09.2022 по 15.05.2023 у розмірі 14 540,44 грн.

Разом з тим, позивачем у прохальній частині позовної заяви заявлено до стягнення пеню в розмірі 659,48 грн. Оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення пені саме в розмірі 659,48 грн., що заявлено у прохальній частині позовної заяви.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти Україн"від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України"від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Одеського національного морського університету обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гаврилова Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеського Національного Морського Університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 34; ) заборгованість з орендної плати в розмірі 32 885/тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять/грн 82 коп., експлуатаційних витрат 5011/п`ять тисяч одинадцять/грн 75 коп., компенсації витрат на теплопостачання в розмірі 2640/дві тисячі шістсот сорок/грн 47 коп., компенсації витрат з оплати земельного податку в розмірі 1472/одна тисяча чотириста сімдесят дві/грн 79 коп., пеню в розмірі 659/шістсот п`ятдесят дев`ять/грн 48 коп. та 3028/три тисячі двадцять вісім/грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 28 січня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська