ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" лютого 2025 р. м. Рівне Справа № 918/5/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Ярославської Оксани Миколаївни

до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого

про стягнення боргу 16 917,18 грн.

Секретар судового засідання Хролець І.С.

Представники сторін не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ярославська Оксана Миколаївна звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн., з яких 15 000,00 грн. основний борг, 1 499,12 грн. інфляційні втрати, 418,06 грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору №23-08/23 про надання правової допомоги від 23.08.2023, а саме відповідач не розрахувався з адвокатом Ярославською О.М. за надану правничу допомогу.

Ухвалою від 10.01.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 04 лютого 2025 р. на 12:20 год.

04 лютого 2025 року від Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого надійшла заява, у якій просить закрити провадження у справі.

У судове засідання 04 лютого 2025 року представники учасників справи не з`явилися. Явка учасників не визнавалася обов`язковою.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Адвокатом є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з Роз`ясненнями Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 р. № V/3-71 адвокатська діяльність не є господарською і, зокрема, підприємницькою, у значенні статті 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Розмежування відносин у сфері господарювання з іншими видами відносин врегульовано статтею 4 Господарського кодексу України, за змістом якої не є предметом регулювання цього Кодексу: майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України; земельні, гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря; трудові відносини; фінансові відносини за участі суб`єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання; відносини за участю суб`єктів господарювання, що виникають у процесі виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Частиною першою статті 18 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, учасниками яких є фізичні особи, юридичні особи або держава, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Суд установив, що предметом позову адвоката є майнова вимога до відповідача згідно Договору №23-08/23 про надання правової допомоги від 23.08.2023, а саме відповідач не розрахувався з адвокатом Ярославською О.М. за надану правничу допомогу.

Таким чином порушення права позивача відбулося не у зв`язку із здійсненням ним господарської діяльності, а спір виник при виконанні правочину щодо надання юридичних послуг адвокатом як самозайнятою особою.

Враховуючи суб`єктний склад учасників справи за позовом адвоката Ярославської О.М., зміст порушеного права, зміст правовідносин між сторонами та підстави їх виникнення суд дійшов до висновку, що цей спір не підвідомчий господарському суду, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, стороною якого є адвокат Ярославська О.М. як фізична самозайнята особа. Спір між сторонами не пов`язаний із здійсненням позивачем господарської діяльності.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Оскільки спір між сторонами не пов`язаний із здійсненням господарської діяльності, виник у зв`язку з виконанням правочину щодо надання юридичних послуг адвокатом самозайнятою особою, яка у спірних правовідносинах не є підприємцем, а позов у справі поданий з метою захисту порушеного цивільного права фізичної особи, суд дійшов висновку, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (зокрема, постанови від 12.10.2022 у справі №183/4196/21, від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, від 23.11.2021 у справі № 641/5523/19 та інші).

Такої ж позиції дотримано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суд у постанові № 910/13049/22 від 03.08.2023.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18 зазначила, що відповідно до положень статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 2 статті 231 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17.

Визначальною ознакою справи цивільної юрисдикції є суб`єктний склад, суть (зміст, характер) спору.

Враховуючи те, що позивач є самозайнятою фізичною особою, а предметом позову визначено стягнення боргу за надані юридичні послуги, суд дійшов висновку про те, що даний спір не відноситься до предметної та суб`єктивної юрисдикції господарського суду, а відтак не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та відноситься до юрисдикції цивільного судочинства.

Відповідно до вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України

Згідно з частиною 3 статті 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі статей 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №918/5/25 за позовом адвоката Ярославської Оксани Миколаївни до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн.

2. Роз`яснити позивачу про право звернення до суду з позовом, згідно визначених у даній справі підстав і предмета позову та складу сторін, в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 04.02.2025 та підлягає оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до статей 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Бережнюк В.В.