ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/393/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Принцевська Н.М.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

Кабінету Міністрів України - Галицький С.О.;

Слюсаренко О.А.;

Міністерства оборони України - Дубчак Д.В.;

Одеського квартирно-експлуатаційного управління - Ковальчук Р.М.;

Прокурор відділу - Кришталевич В.М.;

Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» - Крутоголова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

1. Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП»;

2. Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024

по справі №916/393/22

за позовом: Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України

до відповідачів:

1. Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП»;

2. Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів:

1. Одеського квартирно-експлуатаційного управління;

2. ОСОБА_1 .

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

1. Громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортінг»

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

суддя суду першої інстанції Желєзна С.П.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано:05 червня 2024.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 році Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі прокурор) звернулась до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України з позовом до Спортивно-мисливського приватного підприємства Олимп (далі по тексту СМПП Олимп), Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області (далі по тексту - Авангардівська селищна рада), відповідно до якого з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила суд:

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права користування та розпорядження нерухомим майном, а саме: нежитловою будівлею площею 96,4 м2, спорудами №№ 1-3, огорожею № 4-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.08.2022, з одночасним припиненням права власності СМПП Олимп на нежитлову будівлю, будівлі та споруди стрілецького стенду (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100);

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права користування та розпорядження нерухомим майном, а саме: нежитловою будівлею, загальною площею 260,1 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.08.2022, з одночасним припиненням права власності Авангардівської селищної ради на нежитлову будівлю стрілецького стенду (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100);

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права користування та розпорядження нерухомим майном, а саме: нежитловою будівлею, загальною площею 260,1 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.08.2022, з одночасним припиненням права власності СМПП Олимп на нежитлову будівлю стрілецького стенду (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100);

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України (як власником) та Міністерством оборони України (як користувачем) права користування та розпорядження нерухомим майном стрілецького стенду, а саме: нежитловою будівлею, загальною площею 96,4 м2, спорудами №№ 1-3, огорожею № 4-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх повернення з незаконного володіння СМПП Олимп на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України;

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України (як власником) та Міністерством оборони України (як користувачем) права користування та розпорядження нерухомим майном стрілецького стенду, а саме: нежитловою будівлею, загальною площею 260,1 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її повернення з незаконного володіння Авангардівської селищної ради на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурором було наголошено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2016 у справі № 916/2154/16, залишеним без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, було визнано незаконним та скасовано розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 26.02.2003 № 126 про визнання за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, правонаступником якої є ГО "Військово-мисливське товариство "Південь", права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду. При цьому, прокурор зазначає, що ГО "Військово-мисливське товариство "Південь" на підставі договору купівлі-продажу від 01.05.2003 було відчужене спірне майно на користь ТОВ Спортінг, а у 2021 році спірне майно було передано у власність СМПП Олимп в якості внеску до статутного капіталу. Підстави для звернення до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу від 01.05.2003 недійсним, за переконанням прокурора відсутні, оскільки припинення права власності держави у встановленому законом порядку не відбулось.

В позові, прокурором також зазначається, що судом у межах справи № 916/2154/16 було встановлено, що держава Україна в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України є власником будівель та споруд стрілецького стенду, які внаслідок неправомірного розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації та незаконного оформлення права власності протиправно вибули із державної власності.

Пред`являючи негаторний позов прокурором також було наголошено, що СМПП «Олимп» чинить перешкоди у користуванні нерухомим майном стрілецького стенду державної власності, оскільки вважає, що спірне нерухоме майно належить йому на праві власності. Прокурор стверджує, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію з одночасним припиненням такого права власності та повернення майна з незаконного володіння державі є належним способом захисту, яким буде відновлено порушені права позивачів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.12.2022 по даній справі у задоволенні позовних вимог прокурора було відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 рішення від 08.12.2022 було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права користування та розпорядження спірним нерухомим майном шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з одночасним припиненням права власності відповідачів на нерухоме майно, прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Проте, постановою Верховного Суду від 07.12.2023 рішення від 08.12.2022 та постанову від 25.07.2023 по даній справі було скасовано та справа передана на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

У постанові від 07.12.2023 Верховним Судом із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц було зроблено висновок, відповідно до якого суд апеляційної інстанції не з`ясовував питання стосовно того чи держава в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України була позбавлена володіння нерухомим майном шляхом саме державної реєстрації права власності на це майно за відповідачами, та чи втратила право володіння спірним нерухомим майном саме з підстави реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачами. Крім того, Верховним Судом було зазначено, що суд першої інстанції, зробивши висновок про обрання прокурором неналежного способу захисту, не спростував доводів прокурора, який наполягав, що заявлені вимоги забезпечать законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном за встановлених обставин про належність майна до державної власності, неповернення майна державі та використання його відповідачами.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 07.12.2023 було вказано, що питання відповідності втручання у право власності відповідачів у цьому випадку судами також не з`ясовувалося. Також судами не була надана оцінка доводам відповідачів про припинення права власності держави на більшу частину будівель стрілецького стенду, введенням в експлуатацію нового об`єкта нерухомого майна, що, відповідно, унеможливлює повернення майна; припинення права власності СМПП «Олимп» на майно, яке не існувало на час виникнення спірних правовідносин.

Під час нового розгляду справи 07.02.2024 до суду від прокурора надійшли додаткові пояснення, згідно яких прокурор зазначає, що внесення державним реєстратором до реєстру запису про право власності на майно за відповідачами є офіційним підтвердженням існування юридичного факту права власності відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією реєстратора. Прокурор стверджує, що оскільки у справах № 916/2154/16, №916/820/20 встановлено обставину належності комплексу будівель та споруд стрілецького стенду до державної власності будь-які дії щодо зміни власника цього майна є неправомірними, тому володіння відповідачами нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, є неправомірним (незаконним). Таким чином, прокурор стверджує, що власники спірного нерухомого майна були позбавлені володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 в задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтування рішення.

В мотивах прийнятого рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених прокурором позовних вимог в інтересах Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до СМПП Олимп, Авангардівської селищної ради про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності за відповідачами з одночасним припиненням права власності останніх. Правові підстави для задоволення вимог в частині повернення майна також відсутні, оскільки за наявності чинних правочинів, на підставі яких відповідачами було набуто майно у власність, СМПП Олимп, Авангардівської селищної ради мають всі правомочності власників майна та не можуть бути позбавлені права користування майном.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Спортивно-мисливське приватне підприємство «ОЛИМП» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить апеляційну скаргу Спортивно-мисливське приватне підприємство «ОЛИМП» задовольнити; рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 у справі №916/393/22 змінити в мотивувальній частині, згідно з встановленими обставинами та обґрунтуванням, наведеним в апеляційній скарзі, резолютивну частину рішення залишити без змін.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції встановив, що спірне майно: нежитлова будівля площею 96, 4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у володінні на праві власності у СМПП «Олимп», а нежитлова будівля площею 260, 1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у володінні на праві власності у Авангардівській селищній раді Одеського району Одеської області.

Скаржник зазначає, що вимоги позивачів свідчать про те, що позивачі просять не тільки перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України та Міністерством оборони України права користування та розпорядження нерухомим майном, але й повернути спірне майно з незаконного володіння відповідачів Кабінету Міністрів України, як власнику.

На думку скаржника, суд першої інстанції в даній справі встановив ці обставини, проте не дав їм відповідну оцінку у мотивувальній частині судового рішення.

Також, скаржник вважає, що суд першої інстанції з огляду на те, що спірне майно протягом довгого часу знаходиться у відповідачів, безпідставно прийшов до висновку, що позивачі звернулись з негаторним позовом, тобто з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння.

Отже, скаржник вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачів щодо нежитлової будівлі, площею 260, 1 кв.м. літ. Л, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлової будівлі ресторану, площею 96, 4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , повинно бути відмовлено внаслідок відсутності права власності позивачів на спірне майно.

Проте, на думку скаржника, суд першої інстанції вважає, що у позовних вимог повинно бути відмовлено з інших підстав.

Також, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 у справі №916/393/22 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обгрунтування апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що за результатами частиною спірного нерухомого майна.

Разом з тим, скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції, незважаючи на те, що суд касаційної інстанції під час перегляду справи №916/393/22 жодних висновків з приводу невірно обраного прокурором способу захисту порушеного права держави не робив, дійшов висновку про те, що обраний спосіб судового захисту не призведе до відновлення прав та інтересів позивачів та в задоволенні позовних вимог незаконно відмовив.

Зокрема, на думку скаржника, суд першої інстанції нового розгляду справи, суд першої інстанції константував приналежність будівель та споруд стрілецького стенду до державної власності, а також дійшов обґрунтованого висновку про те, що побудований ТОВ «Спортінг» об`єкт слід вважати складовою під час ухвалення судового рішення, дійшов невірного висновку про те, що наявність права володіння на майно у випадку звернення особи до суду з негаторним позовом, метою подання якого є припинення права власності відповідача, не є безумовною, достатньою та єдиною підставою для задоволення позову у зв`язку з відсутністю судового рішення про визнання недійсним правочину, на підставі якого відповідачем було набуто право власності.

Отже, скаржник вважає, що вказане судове рішення є незаконним, необгрунтованним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що під час винесення оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції не було враховано те, що під час виконання судового рішення у справі №18/235 з метою незаконного заволодіння державного майна відбулося неодноразове відчуження, зокрема, будівель та споруд стрілецького стенду, розташованих у с. Нова Долина, вул. Крупської, 2-Д, Овідіопольського району Одеської області, поза волею Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України.

Також, прокуратурою в апеляційній скарзі зазначається про те, що Південна регіональна організація входила до складу Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, на момент укладання договору купівлі-продажу будівель та споруд стрілецького стенду (21.05.2003), останній було відомо про зобов`язання Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України повернути на користь Міністерства оборони України державне майно на підставі рішення Господарського суду м.Києва від 05.12.2002.

Водночас, незважаючи на це, Південна регіональна організація розпорядилася державним майном та відчужила його на користь ТОВ «Спортінг».

Також, скаржником в апеляційній скарзі зазначається про те, що у подальшому рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2016 у справі №916/2154/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2027 та постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017, правовстановлюючі документи Південної регіональної організації на будівлі та споруди стрілецького стенду, а саме: розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 26.02.2003 №126 визнано незаконним та скасовано, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі, будівлі та споруди стрілецького стенду, що розташовані за адресою: у с. Нова Долина, вул. Крупської, 2-Д, Овідіопольського району Одеської області, видане 02.04.2003 виконавчим комітетом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області визнано недійсним.

Незважаючи на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2006 у справі №916/2154/16, учасниками якого були і ТОВ «Спортінг» і СМПП «ОЛІМП», встановлено приналежність будівель та споруд стрілецького стенду до державної власності, останні продовжували чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні державним майном шляхом неодноразового його відчуження один одному та вчинення низки реєстраційних дій.

Отже, на думку прокурора, Міністерство оборони України, починаючи з 2003 року, позбавлене можливості належним чином користуватися та розпоряджатися спірним майном через неодноразове його відчуження, у тому числі одним і тим же особам, шляхом укладання різних правочинів (договір купівлі-продажу, договір іпотеки, передача права власності на спірне майно в якості виплати частки через вихід особи з однієї юридичної особи та передача права власності на це майно в якості внеску в статутний капітал іншої юридичної особи, договір дарування) та вчинення низки реєстраційних дій (поділ об`єкта нерухомості на два окремі об`єкти з присвоєнням нових реєстраційних номерів кожному з них та нової адреси об`єкту нерухомого майна, тощо).

На думку скаржника, такі дії усіх власників будівель та споруд стрілецького стенду (Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, ТОВ «Спортінг» та СМПП «ОЛИМП») свідчать про їх недобросовісність, адже всі вони були обізнані про належність цього майна державі, а всі правочини, укладені зазначеними суб`єктами, спрямовані на незаконне заволодіння ним.

Ураховуючи викладене, скаржник вважає, що суд першої інстанції в ході розгляду справи №916/393/22, допустив неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст.236, 237 ГПК України) та, як наслідок, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Викладення позиції інших учасників по справі.

22.07.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило в задоволенні апеляційної скарги Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - відмовити.

23.07.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - залишити без задоволення.

25.07.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - задовольнити, а апеляційну скаргу Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - залишити без задоволення.

02.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеського квартирно-експлуатаційного управління надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - задовольнити, а апеляційну скаргу Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 - залишити без задоволення.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

25.06.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богацька Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024.

27.06.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богацька Н.С., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/393/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 доручено Господарського суду Одеської області невідкладно надіслати на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №916/393/22.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

05.07.2024 матеріали справи №916/393/22 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22.

Призначено апеляційні скарги Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 по справі №916/393/22 до сумісного розгляду на 01.10.2024 о 14:00 год.

22.07.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 по вищевказаній справі про відвід головуючого судді Філінюка І.Г.

В обґрунтування даної заяви заявник посилається на статтю 36 ГПК України, щодо недопустимості повторної участі судді у розгляді справи. Доказом, участі судді ОСОБА_2 за твердженням заявника, свідчить ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі №916/820/20, в рамках справи №916/820/20 приймали ті же учасники, що і в справі №916/393/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Філінюку І.Г. у справі № 916/393/22 та справу №916/393/22 передано на автоматизований розподіл для визначення судді в порядку, встановленому ст.32 ГПК України, для вирішення питання про відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2024 для розгляду заявленого відводу призначено суддю Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Філінюка І.Г. від розгляду справи №916/393/22 - відмовлено.

У зв`язку з перебуванням судді Богацької Н.С. з 30.09.2024 по 01.10.2024 у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 419 від 01.10.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024, для розгляду справи №916/393/22 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 01.10.2024 оголошено перерву до 06.11.2024 о 16:00 год.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 06.11.2024 оголошено перерву до 21.01.2025 о 15:30 год.

В судових засіданнях Прокурор, Слюсаренко О.А., представник Одеського квартирно-експлуатаційного управління, Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України підтримали доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокуратури та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП».

Представник Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП», а щодо задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 № 18 «Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», прийнятою на виконання постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, повноваження органів управління цим майном було покладено на міністерства згідно з додатком. При цьому, міністерства, зазначені у додатку, мали прийняти до 15.01.1995 до сфери управління майно згідно з порядком, передбаченим постановою Ради Міністрів УРСР від 28.04.1980 № 285 «Про порядок передачі підприємств, об`єднань, організацій, установ, будинків і споруд», з наступним повідомленням органів державної статистики, податкових і фінансових органів. Зокрема, на Міністерство оборони України покладено управління майном підприємств, організацій та об`єктів Міноборони колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР: виробниче мисливсько-риболовецьке об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

25.12.2000 начальником Квартирно-експлуатаційного управління Південного оперативного командування на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 № 18, постанови Президії Вищого арбітражного суду України від 21.07.2000, розпорядження начальника розквартирування військ і капітального будівництва Збройних Сил - начальника Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Збройних Сил України від 25.10.2000 № 12р, наказу начальника Головного КЕУ Міністерства оборони України від 31.10.2000 №137, було видано наказ №86, яким зобов`язано Одеську КЕЧ району взяти на облік, зокрема, стрілецький стенд (7-й км Овідіопольської дороги).

26.02.2003 Овідіопольською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №126 Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду, яким було визнано за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України право власності на будівлі та споруди стрілецького стенду, які перебувають на балансі вказаного товариства і знаходяться в с. Нова Долина Овідіопольського району. Пунктом 2 зазначеного розпорядження Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації було зобов`язано підготувати правоустановчі документи на будівлі та споруди стрілецького стенду згідно з чинним законодавством. У додатку до розпорядження наведено перелік будівель та споруд, право власності на які було визнано за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

02.04.2003 виконкомом Новодолинської сільської ради було видано Південній регіональній організації товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі та споруди стрілецького стенду, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

21.05.2003 між Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (Продавец) та ТОВ «Спортінг» (Покупец) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавцем було продано Покупцю будівлі та споруди стрілецького стенду, що знаходяться в с. Нова Долина, вул. Крупської, 2-Д, Овідіопольського району Одеської області, які належать Продавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області 02.04.2003, згідно з розпорядженням Овідіопольської райдержадміністрації та переліку від 26.02.2003 № 126, та зареєстрованого в Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області 30.04.2003 за реєстровим № 1а-52. Договір посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 2334.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2003 у справі № 18/235 було залишено без змін рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2002 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2003, якими товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України було зобов`язано повернути на користь Міністерства оборони України майно, а саме: виробниче мисливсько-риболовецьке об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

17.11.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Марущак Ю.В. було прийнято рішення №17246357 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Спортінг» на нежитлову будівлю, будівлі та споруди стрілецького стенду, загальною площею 2195,9 м2, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Нова Долина, вул. Крупської, 2-Д. Факт державної реєстрації права власності за ТОВ «Спортінг» підтверджується витягом №29564229 від 17.11.2014.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 по справі №509/2615/15-ц було залишено без змін рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.10.2015 про задоволення позову ТОВ «Спортінг» та зобов`язання фізичних осіб усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: нежитловими будівлями та спорудами стрілецького стенду, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Виконавчий документ щодо примусового виконання рішення суду по справі №509/2615/15-ц був повернутий ТОВ «Спортінг» за заявою останнього, що підтверджується постановою державного виконавця ВП №49797609 від 26.12.2017.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2016 у справі №916/2154/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017, позов першого заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, ГО «Військово-мисливське товариство «Південь» було задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 26.02.2003 № 126, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі, будівлі та споруди стрілецького стенду, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , видане 02.04.2003 виконавчим комітетом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Південній регіональній організації товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Вирішуючи спір у справі №916/2154/16 суди виходили, зокрема, з того, що будівлі та споруди стрілецького стенду були побудовані у період з 1970-1986 роки та були майновим комплексом громадської організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України. Згідно з розподільчим актом від 03.02.1994 майно, у тому числі і стрілецькі стенди, було передане Товариству військових мисливців та рибалок України.

При цьому, за результатами розгляду справи № 916/2154/16 суди дійшли висновку, що комплекс будівель та споруд стрілецького стенду, розташований в с. Нова Долина, Овідіопольського району Одеської області, будівлі та споруди якого були побудовані у період з 1970-1986 роках, є державною власністю. Будь-яких рішень щодо відчуження державного (військового) нерухомого майна стрілецького стенду Військово-мисливського товариства Одеського військового округу Кабінетом Міністрів України або Міністерством оборони України не приймалося, а тому розпорядження зазначеним нерухомим майном було вчинено Овідіопольською райдержадміністрацією Одеської області з перевищенням повноважень.

26.04.2017 за заявою ТОВ «Спортінг» було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ОД 58, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. При цьому, у витязі зазначено, що будівництво за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Крупської, 2-д, було розпочато 07.12.2015 та завершено 05.04.2017, загальна площа побудованого об`єкта складає 97,8 кв. м.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.09.2020 по справі №916/820/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 та постановою Верховного Суду від 22.06.2021, у задоволенні позову заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до ТОВ «Спортінг» у задоволенні позову про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України, в особі Міністерства оборони України права власності на нежитлові будівлі, будівлі та споруди стрілецького стенду, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та витребування з незаконного володіння ТОВ «Спортінг» на користь держави нерухомого майна було відмовлено.

Під час розгляду справи №916/820/20 суди дійшли висновку, що ТОВ «Спортінг» є добросовісним набувачем спірного майна; вимоги прокурора про витребування з незаконного володіння ТОВ «Спортінг» на користь держави в особі Міністерства оборони України є обґрунтованими, але заявлені після спливу позовної давності, що стало підставою для відмови у задоволенні заявленого позову.

15.07.2021 ФОП Заікіною Н.П. було складено довідку-характеристику №356/07/21, відповідно до якої на момент проведення поточної інвентаризації нежитлові будівлі та споруди стрілецького стенду, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві приватної власності ТОВ «Спортінг», складаються з нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 96,4 кв.м. та житлового будинку літ. «Л,л,л1», загальною площею 260 кв.м., інші будівлі та споруди, зареєстровані відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2014 № 2956-4229, було знесено. У довідці вказано, що технічна інвентаризація проведена відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127; виявлені зміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 не належать до самочинного будівництва і не підлягають здачі в експлуатацію. Крім того, у довідці-характеристиці зазначено, що у 2017 році ТОВ «Спортінг» було побудовано нежитлове приміщення ресторану, загальною площею 97,8 кв.м., яке декларацією про готовність об`єкту до експлуатації від 26.04.2017 введено в експлуатацію.

Згідно зазначеної довідки-характеристики №356/07/21 від 15.07.2021 слід вважати дійсними наступні фактичні характеристики нежитлових будівель та споруд стрілецького стенду: житлова площа 140 кв. м., допоміжна площа 216,5 кв. м., загальна площа 356,5 кв. м.

25.10.2021 на підставі акта прийому-передачі об`єкта нерухомого майна № 1/21 ТОВ «Спортінг» передало ОСОБА_3 як виплату вартості частки у зв`язку з виходом зі складу учасників товариства право власності на нежитлові будівлі та споруди стрілецького стенду, загальною площею 365,5 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

15.11.2021 на підставі акта прийому-передачі об`єкта нерухомого майна № 1/21 ОСОБА_3 передав СМПП «Олимп» як внесок до статутного капіталу товариства право власності на нежитлові будівлі та споруди стрілецького стенду, загальною площею 365,5 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 11.02.2022 за номером 299069336 (на час подання позовної заяви), нежитлова будівля, будівлі та споруди стрілецького стенду, загальною площею 356,5 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, у складі нежитлової будівлі літ. «А» та будинку літ. «Л,л,л1», зареєстровані за СМПП «Олимп» на праві приватної власності.

Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №305041599 від 28.07.2022 загальна площа нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, складає 365,5 кв.м., з яких нежила будівля літ. «А» площею 96,4 кв.м.; споруди №1,2,3 та огорожа №4-5 площею 260,1 кв.м.

На підставі нотаріально посвідченої заяви директора СМПП «Олимп» від 08.08.2022 об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 37 був поділений на два об`єкти. До складу першого увійшла нежила будівля літ. А площею 96,4 кв.м., реєстраційний номер якої не змінився; нежитловій будівлі літ. Л площею 260,1 кв.м. було присвоєно номер 100 та нову адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

19.08.2022 між СМПП «Олимп» (Дарувальник) та Авангардівською селищною радою (Обдарований) було укладено нотаріально посвідчений договір дарування, відповідно до умов якого СМПП Олимп було передано безоплатно у власність ради нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої становить 260,1 кв. м. Крім того, в цей же день між сторонами було підписано акт приймання-передачі майна, державна реєстрація права власності за радою на вказаний об`єкт також була проведена 19.08.2022, що підтверджується інформаційною довідкою №308721037 від 01.09.2022.

05.02.2024 було здійснено обстеження комплексу будівель та споруд стрілецького стенду (1970-1986 років побудови), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт обстеження фактичної наявності будівель та споруд стрілецького стенду, затверджений начальником Одеського КЕУ, відповідно до якого в ході візуального огляду об`єктів було встановлено, що у фактичній наявності є житлова (після змін - нежитлова) будівля, загальною площею 260,1 кв. м., (за переліком та технічним паспортом готель літера «Л, л, л1»), яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на праві власності за Авангардівською селищною радою, в якій фактично проживає ОСОБА_1 . Також комісією під час огляду виявлена новозбудована капітальна нежитлова будівля (нежитлове приміщення ресторану), загальною площею 97,8 кв. м., яка відсутня в переліку будівель та споруд стрілецького стенду та технічному паспорті від 31.01.2003; споруди №1, №2, №3, огородження № 4-5, комісією не виявлено.

Джерела права та позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387- 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном відповідно до статті 391 ЦК України (негаторний позов).

Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює, у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення

Отже, позивачем за негаторним позовом може бути власник, у якого знаходиться майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися таким майном; підставою позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Таким чином, позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з негаторним позовом, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача (такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/91/20).

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Між тим, факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина 1 статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем.

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, оскільки воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

У постанові від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовну презумпцію права власності такої особи.

Метою позову про витребування майна є забезпечення введення власника -позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно. Зміст такого позову полягає у внесенні до відповідного державного реєстру запису (відомостей) про право власності держави на цю ділянку. Такий запис засвідчуватиме, що позивач як власник (титульний володілець) спірної земельної ділянки відновив володіння останньою.

В даному випадку, прокурор заявив негаторний позов у порядку положень статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, як прокурор, так і позивачі наполягають, що вказане майно вибуло із державної власності поза волею Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Південною регіональною організацією Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України та ТОВ «Спортінг».

Підстави для звернення до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу від 01.05.2003 недійсним, за переконанням прокурора, відсутні, оскільки припинення права власності держави у встановленому законом порядку не відбулось.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2016 у справі № 916/2154/16, залишеним без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, було визнано незаконним та скасовано розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 26.02.2003 № 126 про визнання за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, правонаступником якої є ГО «Військово-мисливське товариство «Південь», права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду.

У межах справи № 916/2154/16 було встановлено, що держава Україна в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України є власником будівель та споруд стрілецького стенду, які внаслідок неправомірного розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації та незаконного оформлення права власності протиправно вибули із державної власності. ГО "Військово-мисливське товариство «Південь» на підставі договору купівлі-продажу від 01.05.2003 було відчужене спірне майно на користь ТОВ «Спортінг», а у 2021 році спірне майно було передано у власність СМПП «Олимп» в якості внеску до статутного капіталу.

Разом з тим, як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 02.09.2020 по справі №916/820/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 та постановою Верховного Суду від 22.06.2021, у задоволенні позову заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до ТОВ «Спортінг» у задоволенні позову про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України, в особі Міністерства оборони України права власності на нежитлові будівлі, будівлі та споруди стрілецького стенду, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та витребування з незаконного володіння ТОВ «Спортінг» на користь держави нерухомого майна було відмовлено.

Під час розгляду справи №916/820/20 суди дійшли висновку, що відчужуючи спірне майно за договором купівлі-продажу від 21.05.2003 на користь ТОВ «Спортінг», Південна регіональна організація товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України виступила як власник майна, що має право вільного розпорядження належним йому майном на підставі чинного на час укладання договору розпорядження та свідоцтва про право власності; водночас у справі № 916/2154/16 судами встановлено обставину вибуття спірних будівель та споруд стрілецького стенду із державної власності поза волею держави в особі її уповноважених органів: Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України, але відповідний позов заявлений після спливу позовної давності, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, відповідний позов про захист прав держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України, з підстав, наведених прокурором в даному позові, вже був вирішений судом в межах справи № 916/820/20.

При цьому, в межах наведеної справи № 916/820/20, судами, з урахуванням фактичних обставин вибуття майна з власності держави, визначено, що належним способом захисту є саме пред`явлення віндикаційного позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.

Здійснюючи представницькі функції, прокурор вже реалізував відповідне право на захист інтересів держави, у обраний ним спосіб, і спір у відповідній справі було остаточно вирішений судом.

Зміна способу захисту, шляхом пред`явлення негаторного позову, за одних і тих самих фактичних обставин, не повинно мати своїм наслідком повторний перегляд остаточного судового рішення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України серед основних засад (принципів) господарського судочинства є верховенство права, невід`ємним елементом та органічною складовою якого є принцип правової визначеності.

Вказаний принцип, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії», №28342/95).

В основі принципу правової визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (остаточності рішень), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У рішеннях Європейського суду з прав людини принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункти 51, 52 рішення від 03.12.2003 у справі «Ryabykh v. Russia», заява №52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03).

Поняття «перегляд» охоплює не лише перегляд рішення суду нижчої інстанції судом вищої інстанції в межах однієї справи чи перегляд рішення за нововиявленими обставинами. У рішенні ЄСПЛ від 25.11.2021 у справі «Центр «Украса» проти України» (заява №2836/10) ЄСПЛ дійшов висновку, що судові рішення у провадженні №15/140 фактично нівелювали результати провадження №12/254, що призвело до порушення принципу юридичної визначеності (констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Задоволення позовних вимог прокурора за наявності судового рішення, яким відмовлено у задоволенні віндикаційного позову, мало б наслідком порушення принципу юридичної визначеності як одного з основоположних аспектів верховенства права, що передбачає дотримання принципу res judicata, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Що ж до посилання прокурор на постанови Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17, від 25.04.2019 у справі № 914/814/16 (щодо належності та ефективності способів захисту у негаторному позові), то колегія суддів їх відхиляє, оскільки правовідносини у наведених справах не є подібними до тих, що склалися у справі № 916/393/22.

Таким чином, доводи прокурора викладених в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» щодо зміни мотивувальної частини рішення суду, оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову з інших підстав ніж наведено скаржником в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Беручи до уваги те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, однак з інших підстав, апеляційну скаргу прокурора та Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 27.05.2024 у справі № 916/393/22 слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Спортивно-мисливського приватного підприємства «ОЛИМП» та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2024 у справі № 916/393/22 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції, в іншій частині - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Спортивно-мисливське приватне підприємство «ОЛИМП» та Спеціалізовану прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.01.2025.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Н.М. Принцевська