ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. Справа№ 910/3649/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Гончарова С.А.

Мальченко А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024

у справі № 910/3649/23 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД"

про розірвання договору та стягнення 1 265 678,96 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

08.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" про розірвання Договору поставки № 2312-22 від 23.12.2022 та про стягнення з відповідача 1 085 000,00 грн попередньої оплати, 166 678,01 грн неустойки в розмірі облікової ставки НБУ та 174 000,95 грн 3% річних, що виникли за Договором поставки № 2312-22 від 23.12.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 року позов задоволено повністю: розірвано договір поставки № 2312-22 від 23.12.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" 1 085 000,00 грн попередньої оплати, 166 678,01 грн неустойки, 14 000,95 грн 3% річних, 21 669,19 грн судового збору та 84 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 року було змінено в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, викладено резолютивну частину в цій частині в наступній редакції: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" 76 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи № 910/3649/23 апеляційним судом.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 910/3649/23 рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 в частині стягнення неустойки, відсотків річних та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, справу № 910/3649/23 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі № 910/3649/23 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" суму пені в розмірі 13 801,37 грн, суму 3% річних в розмірі 12 395,75 грн, суму судового збору в розмірі 19 351,96 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

22.10.2024 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/3649/23, у поданій заяві заявник просить суд стягнути із відповідача 164 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 заяву ТОВ "Приват Тім" про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Конектіс ЛТД" на користь ТОВ "Приват Тім" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 103 000,00 грн.

Суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 103 000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 у справі № 910/3649/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Конектіс ЛТД" на користь ТОВ "Приват Тім" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн; стягнути з ТОВ "Приват Тім" на користь "Конектіс" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Скаржник вважає що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення визнав обставини, що мають значення для справи встановленими, тоді як вони не були доведеними, зробив висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 у справі № 910/3649/23, справу призначено до розгляду на 21.01.2025.

26.12.2024 від ТОВ "Приват Тім" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною.

21.01.2025 від скаржника надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він просить суд зменшити розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

21.01.2025 в судове засідання не з`явились представники сторін хоч про день та час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи 01.03.2023 між позивачем (клієнт) та Мігашко Валентином Євгеновичем (адвокат) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 02/01-03/23 (договір), відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати клієнту професійну правничу (правову) допомогу.

Також в подальшому між адвокат та клієнтом було укладено додаткову угоду № 1 від 01.03.2023, додаткову угоду № 2 від 05.07.2023, додаткову угоду № 3 від 13.11.2023, додаткову угоду № 4 від 24.05.2024, додаткову угоду № 5 від 10.05.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги№ 02/01-03/23.

Загалом адвокатом Мігашко В.Є. відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 01.03.2023 та Додаткової угоди № 2 від 05.07.2023 до договору було витрачено 21 годину з метою виконання умов Договору під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Адвокатом було надано наступні послуги з надання професійної правничої (правової) допомоги: аналіз документів, ознайомлення з наданими матеріалами та документами, підготовка правової позиції - 2 години; підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про розірвання договору поставки та стягнення грошових коштів - 3 години; підготовка заяви про забезпечення позову - 2 години; підготовка відповіді на відзив - 2 години; підготовка заяви про збільшення позовних вимог - 1 година; підготовка клопотань, інших процесуальних документів по справі - 2 години; (заява про усунення недоліків, повний розрахунок судових витрат); представництво інтересів клієнта адвокатом у судових засіданнях - (6 судових засідань/6 годин). представництво інтересів клієнта адвокатом у судових засіданнях - (3 судових засідань/3 годин), які відбулись 05.07.2023, 02.08.2023, 06.09.2023.

Вартість витрат, які було понесено позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції - 84 000,00 грн.

Загалом адвокатом Мігашко В.Є. відповідно до умов Додаткової угоди № 3 від 13.11.2023 до договору було витрачено 13 годин з метою виконання умов Договору під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Адвокатом було надано наступні послуги з надання професійної правничої (правової) допомоги: підготовка заяви про забезпечення позову на стадії апеляційного провадження по справі № 910/3649/23 - 4 години; ознайомлення з апеляційною скаргою та підготовка відзиву на апеляційну скаргу по справі № 910/3649/23 - 4 години; підготовка заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 1 година; підготовка повного розрахунку судових витрат по справі № 910/3649/23 - 1 година; представництво інтересів у судовому засіданні по справі № 910/3649/23 у Північному апеляційному господарському суді - 1 година; представництво інтересів у судовому засіданні по справі № 910/3649/23 у Північному апеляційному господарському суді, призначеного на 28.02.2024 - 1 година; представництво інтересів у судовому засіданні по справі № 910/3649/23 у Північному апеляційному господарському суді, призначеного на 29.02.2024 - 1 година.

Вартість витрат, які було понесено Позивачем під час розгляду справи у Північному апеляційному господарському суді - 52 000,00 грн.

Загалом адвокатом Мігашко В.Є. відповідно до умов Додаткової угоди № 4 від 18.03.2024 до договору було витрачено 7 годин з метою виконання умов Договору під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Адвокатом було надано наступні послуги з надання професійної правничої (правової) допомоги: ознайомлення та аналіз касаційної скарги, ознайомлення та аналіз доповненої Касаційної скарги, підготовка відзиву на Касаційну скаргу - 5 годин; представництво інтересів Клієнта у судовому засіданні у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у справі № 910/3649/23- 1 година; підготовка повного розрахунку судових витрат по справі № 910/3649/23 - 1 година.

Вартість витрат, які було понесено позивачем під час розгляду справи у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду - 28 000,00 грн.

Вказані докази колегія суддів вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 910/3649/23.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

У свою чергу, колегією суддів апеляційного господарського суду враховано, що частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Однак, подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи додаткове рішення, не в повній мірі здійснив оцінку відповідності розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу критеріям розумності та співмірності.

Так, відповідач у своїх запереченнях на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення вказав, що вважає заявлені витрати ТОВ "Приват Тім" завищеними та такими, що не відповідають критеріям, передбаченими частиною 4 статті 126 ГПК України.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зазначив, зокрема, про те, що позовна заява, відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог були підписані директором позивача, а не адвокатом, що унеможливлює підтвердження таких витрат; витрати по підготовці заяви про забезпечення позову є безпідставними оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 було відмовлено в її задоволенні; витрати по підготовці заяви про усунення недоліків позовної заяви є безпідставними оскільки недоліки допущено позивачем; витрати за участь в судових засіданнях є завищеними оскільки кожне з них не тривало годину.

Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції зазначено, зокрема, про те, що витрати на підготовку заяви про забезпечення позову на стадії апеляційного розгляду не є розумними та виправданими оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 було відмовлено в її задоволенні; відзив позивача на апеляційну скаргу містить ті ж обґрунтування, що й позовна заява, а його підготовка не вимагала великого обсягу роботи; судове засідання 24.01.2024 не відбулось; судові засідання 28.02.2024 та 29.04.2024 тривали не більше 20 хвилин.

З приводу витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді касаційної інстанції зазначено, зокрема, про те, що позивач в відзиві на касаційну скаргу фактично продублював висновки судів першої та апеляційної інстанції та зазначив лише один правовий висновок Верховного Суду; представник позивача не брав участі у судовому засіданні 16.04.2024, що підтверджується протоколом судового засідання.

Місцевий господанрський суд обрунтовано погодився з доводами відповідача та дійшов висновку про неспівмірність та необґрунтованість заявлених позивачем витрат на послуги адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також що розмір таких витрат є необґрунтованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто, як вмотивовано вказав суд першої інстанції, вцілому нормами процесуального та матеріального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Так, щодо витрат позивача на складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що такі витрати не є обов`язковими, оскільки подання даної заяви обумовлене лише зручністю для адвоката.

Крім того, місцевий господарський суд правомірно взяв до уваги, що не є обґрунтованим включення послуг із складання заяв/клопотань з розрахунком понесених судових витрат, адже вони фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на їх підготовку не підлягають відшкодуванню. Вказаний висновок щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Також судом першої інстанції взято до уваги те, що судами було відмовлено у задоволенні заяв позивача про забезпечення позову, непроведення судового засідання 24.01.2024 та відсутність представника позивача в судовому засіданні 16.04.2024.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, часткове задоволення позову, беручи до уваги, зокрема, викладені відповідачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання колегії суддів, не відповідає критеріям співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 75 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" такою, що підлягає частковому задоволенню. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 у даній справі є таким, що підлягає зміні, а заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 75 000,00 грн, що відповідає критеріям розумності та співмірності.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 у справі № 910/3649/23 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 у справі № 910/3649/23 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

" Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конектіс ЛТД" (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Тім" (, адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, будинок 63, офіс 1) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 75 000, 00 грн (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.)"

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, встановлений законодавством.

3. Матеріали справи № 910/3649/23 повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді С.А. Гончаров

А.О. Мальченко