ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1072/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИПУЧКА-ЮГВ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво"

про стягнення заборгованості 1 257 098,27грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "СИПУЧКА-ЮГВ" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" про стягнення заборгованості 1 257 098,27 грн., з яких 782686,70 грн. основний борг, 63 246,11 грн. 3% річних, 294 390,29 грн. інфляційні втрати, 116 775,17 грн. пеня.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договорів про надання послуг №01-06/21-ОД-1 від 01.06.2021 та №11-10/21-ОД-1 від 11.10.2021, а саме відповідач не розрахувався за надані позивачем послуги.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 02.12.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08 січня 2025 р. на 10:30 год.

Ухвалою від 08.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 січня 2025 р. на 14:00 год.

У судове засідання 28.01.2025 представники позивача та відповідача не з`явилися. Участь у засіданні судом не визнавалася обов`язковою.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду завчасно надіслана учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За умовами п.2 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сипучка ЮГВ" (далі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (далі - відповідач, Замовник) укладено Договір про надання послуг №01-06/21-ОД-1 (далі - Договір ) (а.с.14-16) .

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги з влаштування укріплення укосів земляного полотна збірними бетонними плитами товщ. до 16 см, площею до 1 кв. м., на об`єкті Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення М-19 Доманове-(на м. Брест)-Ковель-Чернівці- Теребляче (на м. Бухарест) на ділянці км 189+000-км 194+000 (надалі - Послуги), а Замовник - прийняти і оплатити їх вартість, згідно Акту надання - отримання послуг (надалі - Акт).

Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3. Договору зазначено, що послуги вважаються наданими з моменту узгодження та підписання Сторонами Акту надання - отримання послуг. Вид послуг та вартість зазначаються в Специфікації до Договору, що є його невід`ємною частиною та остаточно узгоджуються Сторонами в Акті.

Згідно п. 2.1. Договору загальна ціна даного Договору зазначатиметься в Акті на підставі вартості послуг, встановленої у Специфікації до цього Договору.

Згідно Специфікації, що є Додатком №1 до Договору, вказано, що згідно Договором сторони узгодили наступні види робіт та ціни на них: - укріплення укосів земляного полотна збірними бетонними плитами товщ. до 16 см., площею до 1м2, ціна з ПДВ за кв.м становить 235 грн (а.с. 17).

Замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг, згідно умов цього Договору (п. 3.3. Договору).

Відповідно п. 4.1. та п. 4.2. Договору зазначено, що остаточна вартість послуг за даним Договором зазначається в Акті. Замовник оплачує повну вартість послуг у безготівковому порядку протягом 5 календарних днів на поточний рахунок Виконавця після узгодження Акту.

Договір набирає чинності з моменту підписання Договору і дійсний до 31 грудня 2021 року. В частині виконання зобов`язань Договір діє до фактичного їх виконання (п. 9.1. Договору).

29 грудня 2021 року між ТОВ «Сипучка ЮГВ» та ТОВ «ЕДБ» було підписано Акт надання послуг №113 на суму 194 106,70 грн.

Підписи уповноважених представників сторін на акті надання послуг підтверджують факт вчинення господарської операції з надання послуг та прийняття Відповідачем без будь-яких зауважень.

Однак у вказані в Договорі строки Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» не оплатило вартості наданих послуг згідно Актів надання послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 194 106,70 грн.

Також, 11 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сипучка ЮГВ" (далі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (далі - відповідач, Замовник) укладено Договір про надання послуг №11-10/21-ОД-2 (далі - Договір ) (а.с.18-20) .

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги з влаштування бордюрів на об`єкті Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Н-03 Житомир-Чернівці на ділянці км 301+300-км 302+964 Хмельницька область (надалі - Послуги), а Замовник - прийняти і оплатити їх вартість, згідно Акту надання - отримання послуг (надалі - Акт).

Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3. Договору зазначено, що послуги вважаються наданими з моменту узгодження та підписання Сторонами Акту надання - отримання послуг. Вид послуг та вартість зазначаються в Специфікації до Договору, що є його невід`ємною частиною та остаточно узгоджуються Сторонами в Акті.

Згідно п. 2.1. Договору загальна ціна даного Договору зазначатиметься в Акті на підставі вартості послуг, встановленої у Специфікації до цього Договору.

Згідно Специфікації, що є Додатком №1 до Договору, вказано, що згідно Договором сторони узгодили наступні види робіт та ціни на них: - встановлення бортових каменів БР 100.30.18 на цементобетонну суміш, ціна з ПДВ за пог.м становить 150 грн, - встановлення бортових каменів БР 100.20.18 на цементобетонну суміш, ціна з ПДВ за пог.м становить 120 грн (а.с. 21).

Замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг, згідно умов цього Договору (п. 3.3. Договору).

Відповідно п. 4.1. та п. 4.2. Договору зазначено, що остаточна вартість послуг за даним Договором зазначається в Акті. Замовник оплачує повну вартість послуг у безготівковому порядку протягом 5 календарних днів на поточний рахунок Виконавця після узгодження Акту.

Договір набирає чинності з моменту підписання Договору і дійсний до 31 грудня 2021 року. В частині виконання зобов`язань Договір діє до фактичного їх виконання (п. 9.1. Договору).

30 грудня 2021 року між ТОВ «Сипучка ЮГВ» та ТОВ «ЕДБ» було підписано Акт надання послуг №114 на суму 168 580,00 грн та Акт надання послуг №115 на суму 376 605,00 грн. Також 31 січня 2022 року між ТОВ «Сипучка ЮГВ» та ТОВ «ЕДБ» було підписано Акт надання послуг №4.1 на суму 43 395,00 грн

Підписи уповноважених представників сторін на акті надання послуг підтверджують факт вчинення господарської операції з надання послуг та прийняття Відповідачем без будь-яких зауважень.

У вказані в Договорі строки Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» не оплатило вартості наданих послуг згідно Актів надання послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 588 580,00 грн.

Тому загальна заборгованість ТОВ «ЕДБ» перед ТОВ «Сипучка ТОВ» за договорами становить 782 686,70 грн.

Між сторонами у справі було досягнуто згоди по всіх істотних умовах Договорів, Договір про надання послуг №01-06/21-ОД-1 від 01 червня 2021 року та Договір про надання послуг від 11 жовтня 2021 року №11-10/21-ОД-2 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

Позивачем, як виконавцем за договором, надано в повному обсязі послуги відповідно до Договорів від 01 червня 2021 року та 11 жовтня 2021 року та за наслідками підписано із замовником Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетично- дорожнє будівництво» акти надання послуг.

Між ТОВ «Сипучка ЮГВ» та ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» було узгоджено та підписано Акти надання - отримання послуг, у зв`язку з чим у ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» виникли зобов`язання щодо оплати наданих послуг ТОВ «Сипучка ЮГВ».

ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» не провело у встановлені договором строки розрахунок із ТОВ «Сипучка ЮГВ» і допустило порушення умов Договору.

ТОВ «Сипучка ЮГВ» було підготовлено акти звірки між ТОВ «Сипучка ЮГВ» та ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» та направлено на електронну адресу 30 грудня 2021 року та 08 липня 2024 року.

ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» належним чином не відреагувало на вказані документи, також товариством не було надіслано претензії щодо викладеного в актах звірки.

Після отримання акту звірки 30 грудня 2021 року ТОВ «Енергетично-дорожне будівництво» перерахувало на виконання умов договору 528 990,00 грн та 181 600,00 грн.

25 травня 2024 року ТОВ «Сипучка ЮГВ» було направлено на адресу ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» претензію з вимогою сплати протягом 10 днів з моменту отримання претензії суми основного боргу в розмірі 782 691,70 грн на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ "Приватбанк" м. Київ.

31 травня 2024 року ТОВ «ЕДБ» отримало претензію, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Проте претензія була залишена ТОВ «ЕДБ» без задоволення та належного реагування.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання та неналежним виконанням умов договору, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні в сумі 294 390,29 грн за період з 01.03.2022 по 08.11.2024 р. та 3% річних в сумі 63 246,11 грн за період з 01.03.2022 по 08.11.2024 р.

Відповідно до п. 5.2. Договорів про надання послуг за несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

Посилаючись на п. 5.2. Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 116 775, 17 грн пені за період з 08.11.2023 по 07.05.2024 р.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України, встановлено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписом ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, наявність заборгованості в сумі 782 686,70 грн. підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 782 686,70 грн. основного боргу.

Щодо нарахованих 116 775,17 грн. пені суд зазначає наступне.

На підставі положень пункту 5.2. Договорів про надання послуг за несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Як зазначено в статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Тож до правовідносин сторін договору щодо забезпечення належного виконання господарського договору штрафними санкціями (штраф, пеня) слід застосовувати положення глави 26 ГК України.

Згідно зі статтею 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

На підставі наведених правових норм та зважаючи на допущене відповідачем порушення Договорів, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати пені за порушення умов Договорів в силу п. 5.2. договорів.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до положень ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас початок нарахування пені має співпадати з датою виникнення права на її нарахування (з моменту прострочення зобов`язання) і чинним законодавством не надано право кредитору змінювати цей порядок нарахування.

Суд перевіривши нарахування пені позивачем, встановив неправильність її обрахунку, оскільки позивачем не було обмежено нарахування пені шістьма місяцями з часу виникнення права на її нарахування по кожному Акту виконаних робіт окремо.

Суд скористався калькуляторами в програмі "Ліга - Закон" для перерахунку пені та встановив, що вірним є розмір пені 99 606,29 грн., яка й підлягає до стягнення. Розрахунок наступний: по Акту надання послуг №113 від 29 грудня 2021 року на суму 194 106,70 грн з 04 січня 2022 року по 04 липня 2022 року пеня становить 24 281,95 грн. По Акту надання послуг №114 від 30 грудня 2021 року на суму 168 580,00 грн з 05 січня 2022 року по 05 липня 2022 року пеня становить 21 236,46 грн. По Акту надання послуг №115 від 30 грудня 2021 року на суму 376 605,00 грн з 05 січня 2022 року по 05 липня 2022 року пеня становить 47 441,91 грн. По Акту надання послуг №4.1 від 31 січня 2022 року на суму 43 395,00 грн з 06 лютого 2022 року по 06 серпня 2022 року пеня становить 6 645,97 грн.

У решті вимог про стягнення пені 17 168,88 грн позов задоволенню не підлягає за безпідставністю нарахування.

Доказів проведення повних розрахунків за всіма позовними вимогами, заперечень проти доводів та розрахунків позивача, в справу відповідачем не подано.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 294 390,29 грн. - інфляційні втрати та 63 246,11 грн. - 3% річних.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд вказує наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Згідно з усталеною судовою практикою нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 р. у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 р. у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018р. у справі №904/4593/17, від 13.06.2018 р. у справі №912/2708/17, від 22.11.2018 р. у справі №903/962/17, від 23.05.2018 р. у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 р. у справі №757/12160/17-ц, від 02.09.2020 р. у справі № 802/1349/17-а, від 22.04.2020 р. у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 р. у справі № 911/2845/18.

Перевіривши за допомогою онлайн-системи "Ліга-Закон" здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 294 390,29 грн. - інфляційні втрати, 63 246,11 грн. - 3% річних законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, про стягнення з відповідача на користь позивача 782 686,70 грн - основний борг, 294 390,29 грн - інфляційні втрати, 63 246,11 грн - 3% річних та 99 606,29 грн пені. У решті вимог про стягнення пені 17 168,88 грн в позові слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 15 085,18 грн.

Відповідач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно у сумі 14 879,15 грн. Решта сплаченого судового збору 206,03 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, буд. 65, м. Канів, Черкаської область, 19000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сипучка ЮГВ" (вул. М. Грушевського, буд. 117, м. Дубно, Рівненська область, 35600, ) - 782 686 (сімсот вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 70 коп заборгованості, 294 390 (двісті дев`яносто чотири тисячі триста дев`яносто) грн 29 коп інфляційні втрати, 63 246 (шістдесят три тисячі двісті сорок шість) грн 11 коп 3% річних, 99 606 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шість) грн 29 коп пені та 14 879 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 15 коп судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 17 168,88 грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2025 року.

Суддя Бережнюк В.В.