ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" січня 2025 р. Справа№ 910/10936/23 (369/4481/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року

у справі №910/10936/23(369/4481/23) (суддя Івченко А.М.)

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення 2 236 232,44 грн.

в межах справи №910/10936/23

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року у справі №910/10936/23(369/4481/23) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 у справі №910/10936/23(369/4481/23) повністю та прийняти нове рішення, яким покласти судові витрати з розгляду даної справи на ОСОБА_2 .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотнікова С.В.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року у справі №910/10936/23(369/4481/23), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10936/23(369/4481/23).

09.12.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/10936/23(369/4481/23)/7089/24 від 06.12.2024 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року у справі №910/10936/23(369/4481/23), встановлено строк подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 06.02.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

27.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника скаржника надійшла заява про проведення судового засідання 06.02.2025 та всіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції, проведення яких просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

За наслідками розгляду поданої заяви про участь у судовому засіданні 06.02.2025 року в режимі відеоконференції ухвалою суду від 28.01.2025 року відмовлено у задоволенні даної заяви представника скаржника у зв`язку із порушенням ч.2 ст.197 ГПК України щодо направлення копії заяви позивачу.

28.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника скаржника надійшла заява про відвід судді Остапенка О.М. від розгляду даної справи №910/10936/23(369/4481/23).

Розглянувши вказану заяву про відвід судді з наведених у ній мотивів, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що викладені у них обставини є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України №475/97-ВР від 17.07.1997), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 39 ГПК України, серед іншого, встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

- питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

- суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів зауважує, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує. Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 15.09.2022 року по справі №201/10234/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Так, в обґрунтування поданої заяви про відвід судді Остапенка О.М. від розгляду справи №910/10936/23(369/4481/23) представник скаржника вказує, що згаданим суддею здійснено втручання у правомірну діяльність представника відповідача.

За твердженням заявника, відмовляючи у задоволенні заяви про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом безпідставно здійснено посилання на ухвалу Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 21.10.2019 року у справі №10/110б, оскільки правозастосовну практику мають лише постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок щодо застосування норми права.

Більш того, на переконання заявника, стаття 197 ГПК України не вимагає подання разом із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції будь-яких доказів.

Відтак, на думку представника скаржника, безпідставна та не вмотивована відмова судді Остапенка О.М. представнику здійснювати професійну діяльність, встановлену законом і договором з відповідачем, свідчить про упередженість судді.

З цього приводу судова колегія звертає увагу заявника, що у Господарському процесуальному кодексі України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

До таких обставин може бути віднесено перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі. З огляду на оціночний характер цього поняття суд, розглядаючи заяву про відвід, повинен виходити з мотивів заяви про відвід і наявності доказів того, що такі стосунки можуть свідчити про упереджене ставлення судді щодо результату розгляду справи.

В свою чергу, заява про відвід не містять даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів та доказів на підтвердження обставин перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі.

Заявником жодними належними і допустимими доказами не доведено наявність обставин, з якими закон, зокрема, приписи статті 35 ГПК України, пов`язує наявність підстав для відводу судді.

Викладені у заяві представника відповідача адвоката Тарасова С.О. про відвід судді Остапенка О.М. доводи є безпідставними, оскільки фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальним рішенням судді у даній справі (відмова у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні 06.02.2025 року в режимі відеоконференції), законність якого може бути переглянуто судом касаційної інстанції, а відтак не є підставою для відводу судді з наведених мотивів у розумінні ст. 35 ГПК України, тобто не може бути підставою для задоволення відводу судді від розгляду даної справи.

Доводи скаржника у заяві про те, що стаття 197 ГПК України не вимагає подання разом із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції будь-яких доказів, а заявлений останнім відвід не пов`язаний із незгодою прийняття процесуального рішення, а стосується поведінки суду, яка для стороннього спостерігача викликає подив, із недотримання самим судом процедур, які він зобов`язаний виконувати задля дотримання встановлених законом вимог до судового процесу, участь у якому беруть представники сторін, що є фахівцями у галузі права, також не заслуговують на увагу суду при розгляді заяви про відвід, оскільки такі доводи є суб`єктивною думкою представника і базуються на його власному тлумаченні положень ГПК України.

При цьому, посилання суду в ухвалі від 28.01.2025 на ухвалу Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 21.10.2019 у справі №10/110б не спростовує відповідного обов`язку учасника провадження у справі надати суду відповідні докази.

Водночас, твердження заявника про те, що особи, які готували на підпис судді проект ухвали від 28.01.2025 року у даній справі, приховали від судді Остапенка О.М. дійсні наміри відмови у задоволенні заяви від 27.01.2025 року є необґрунтованим, безпідставними та не доведеними відповідними доказами.

Судова колегія звертає увагу заявника, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

В даному випадку твердження скаржника про упередженість судді є припущеннями, які не підтверджені доданими до заяви та наявними у матеріалах справи документами.

Водночас, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді, а відтак не є підставою для відводу суддів у розумінні ст. 35 ГПК України.

Слід також наголосити, що відмова суду у задоволенні заяви про участь сторони у судовому засіданні у режимі відеоконференції не є за своєю суттю втручанням у діяльність адвоката, як представника відповідача, оскільки, по-перше, учасники провадження у справі та їх представники (адвокати) мають належним чином дотримуватись встановлених ГПК України вимог, які ставляться до процесуальних документів, по-друге, така відмова суду не перешкоджає повторному поданню представником відповідної заяви у загальному порядку згідно приписів ст. 197 ГПК України або ж взяти безпосередню участь у судовому засіданні у приміщенні суду, по-третє, як було зазначено в ухвалі від 28.01.2025 року, у разі неможливості направити уповноваженого представника в судове засідання учасник справи не позбавлений права та можливості направити до дня судового засідання письмові пояснення з викладенням своєї правової позиції щодо суті спору разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Враховуючи вищевикладене, оскільки посилання заявника є безпідставними, недоведеними належними доказами та не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, суд вважає подану заяву про відвід судді Остапенка О.М. у справі №910/10936/23(369/4481/23) необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, оскільки розгляд справи №910/10936/23(369/4481/23) призначено на 06.02.2025 року, а заяву про відвід подано 28.01.2025 року, тобто більш, ніж за три робочі дні до судового засідання, заява про відвід підлягає передачі на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 32, 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова С.О. про відвід судді Остапенка О.М. від розгляду справи №910/10936/23(369/4481/23) визнати необґрунтованою.

2.Справу №910/10936/23(369/4481/23) передати для визначення складу суду в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх