ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року м. Дніпро Справа № 904/2798/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Чус О.В. (доповідача),

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 (повний текст рішення складено 18.09.2024, суддя Рудь І.А.) у справі № 904/2798/24

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у сумі 58 196,87 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича заборгованість в сумі 58 196 грн 87 коп., з яких: 55 084 грн 80 коп. - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 28.03.2024, 566 грн 65 коп. - заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024, 1 016 грн 85 коп. - інфляційні втрати, 690 грн 85 коп. - 3% річних, 837 грн 72 коп. - пеня, відповідно до умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024, у даній справі, позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9, ) 55 084 грн 80 коп. - заборгованості за послуги постачання теплової енергії, 566 грн 65 коп. - заборгованості за абонентське обслуговування, 1 016 грн 85 коп. інфляційні втрати, 690 грн 85 коп. - 3% річних, 837 грн 72 коп. пені, 2 422 грн 40 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ФОП Комаров Сергій Миколайович, в якій просить: прийняти до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 по справі №904/2798/24 та відкрити провадження; скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 по справі №904/2798/24 в повному обсязі; ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Апелянт Фізична особа-підприємець Комаров Сергій Миколайович вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у справі №904/2798/24 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9, ) 55 084 грн 80 коп. - заборгованості за послуги постачання теплової енергії, 566 грн 65 коп.- заборгованості за абонентське обслуговування, 1 016 грн 85 коп. інфляційні втрати, 690 грн 85 коп. - 3% річних. 837 грн 72 коп. пені, 2 422 грн 40 коп. - витрат зі сплати судового збору винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, не повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, при цьому суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи но суті спору, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт зазначає, що вказаний Типовий індивідуальний договір від 05.10.2021 не може бути доказом в судовій справі, так як до позовної заяви додано вказаний договір не підписаний уповноваженою особою КПТМ «Криворіжтепломережа» та не оприлюднений на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб/сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку, крім того відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (із змінами та доповненнями) в п. 51 вказано, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності, (як вказано вище, що цей договір не підписаний виконавцем постачальника теплової енергії), крім того в п. 52. вказаного договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк, як зазначено, що договір складений 05 жовтня 2021 року і нема підтвердження про його продовження на черговий однорічний строк та в подальшому.

Крім того, відповідно до п. 58 вказаного договору цей договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін, але відповідачу особисто та його юридичну адресу вказаний Типовий індивідуальний договір не надходив.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що Відповідач є власником нежитлового приміщення № 58 в будинку №16 по вул. Соборності, міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, після реконструкції квартир, загальною площею 189,1 кв. м., вбудоване в перший поверх та прибудоване до п`ятиповерхового житлового будинку, відповідно свідоцтва про право власності, ЯЯЯ № 997407, 17,01.2007, рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про видачу свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна» від 10.01.2007 р. №4 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №6343252 від 17.01.2007 р. з окремим входом в приміщення, в під`їзді колишні двері в квартири замуровані, для підтвердження до відзиву додаються копії фотографій (копії фотографій приміщення додаються). Відповідно до Акту № 23 від 12 вересня 2005 року технічною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта газопостачання та газоспоживання в існуючих будівлях і спорудах затвердженого Головою Дзержинської районної ради М.Ф. Трайдук 27.10.2005 року, де встановлено, що Технічній комісії пред`явлений будівництвом об`єкт газопостачання приміщення з газовим обладнанням для опалення магазину на вул. Соборності (колишня Косіора), 16/58,59, збудований згідно проекту від березня 2004 розробленого приватним підприємством «ІнПОСТ», та зареєстрованого від 25.04.2005 р. № 04к/04-24. Оглядом об`єкта встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані згідно з проектом та наданими технічними умовами. Об`єкт має такі показники: котел опалювальний «ARISTON» тепловою потужністю 23.4 кВт - 1 шт., лічильник газу «G-4» - 1 шт., електромагнітний клапан КЕИ-1 -20/12-1 шт., з сигналізатором загазованості «СГБ-1-7Л» - 1шт. і «СГБ-1-5» - 1 шт. Документація на зазначений будівництвом об`єкт пред`явлена в обсязі, передбаченим ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» та «Правил безпеки системи газопостачання України». Рішенням технічної комісії - Газопостачання приміщення з газовим обладнанням для опалення магазину по вул. Соборності (Косіора), 16/58,59 прийнято в експлуатацію (копія акту №23 додається).

Апелянт наголошує, що крім того 01 листопада 2005 року Позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» на підставі АКТУ №2 складений акт про те, що при обстежені приміщення по вул. Соборності (Косіора) встановлено:

- наявний розрив на мережах централізованого опалення;

- стояки за ізольовані, вглиблені в стіни;

- пакет документів в наявності;

- в приміщені встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 01.11.05;

- пропонується зняти на повірку Q = 0.009 Гкал/час;

За самовільне підключення до мереж КП «Криворіжтегіломереж» несе відповідальність споживач ФОП Комаров С.М. (копія акту №2 додається).

Скаржник повідомляє суд, що договір про надання теплової енергії, він з 01 листопада 2005 року по сьогодення з КПТМ «Криворіжтепломережа» не укладав та не підписував і до Типового індивідуального договору від 05.10.2021 року не приєднався.

Апелянт зазначає, що нежитлове приміщення по вул. Соборності, буд. 16/58,59 відключено від мереж централізованого опалення після реконструкції квартир, загальною площею 189,1 кв. м., вбудоване та прибудоване в перший поверх п`ятиповерхового житлового будинку і при цьому відповідач не може нести відповідальність за непостачання теплової енергії на вказаний об`єкт, так як в цьому нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення, крім того, в під`їздах вказаного будинку відсутні мережі централізованого опалення.

Відповідач звертає увагу, що незрозуміло з якого приладу комерційного обліку були зняти показники у період з 05.11.2021 по 03.04.2024 в будинку № 16 по вул. Соборності, м. Кривого Рогу.

Підтверджується Технічним паспортом реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності Е101:1972-8202-0733-8586 нежитлове приміщення Дніпропетровської обл., Криворізький район, Криворізька територіальна громада, місто Кривий Ріг, вулиця Соборності, 16, прим. 58 від 26 липня 2024 року в п. 16 характеристика об`єктів нерухомого майна (узагальнена інформація) вид опалення - автономне (копія технічного паспорта додається).

Скаржник зазначає, що позивач в позовній заяві вказує на те, що відповідно до п. 6 ст. 162 ГПК України в межах досудового врегулювання було направлено претензію № 12315/15017 (вих. № 2646/13 від 30.04.2024) щодо сплати заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування. Згідно трекінгу Укрпошта 16.01.2024 відправлення прямує до точки доставки, яке Апелянт (відповідач) ніколи не отримував.

У рішенні суду вказано, що 04.09.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшли пояснення на заперечення, в яких останній вказує на те, що позивачем рахунки-фактури та акти приймання-передачі по договорам №3388 та №12315 (Індивідуальний договір) надсилались та надсилаються на електронну адресу відповідача, згідно заяви ФОП Комарова С. від 14.03.2024. В цій же заяві зазначена також адреса: м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 50, інший об`єкт теплопостачання відповідача, куди тривалий час до 14.03.2024 позивачем були надані рахунки-фактури. Тому, на думку позивача, відповідач обізнаний про існування Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 за №12315, у зв`язку з чим подав відповідну заяву. Відповідач категорично заперечує про надсилання йому на електронну адресу відповідача, згідно заяви ФОП Комарова С. від 14.03.2024, рахунки-фактури та акти приймання- передачі по договорам №3388 та №12315 (Індивідуальний договір) так як ним ніякі рахунки-фактури та акти приймання-передачі по договорам №3388 та №12315 не отримувались і що це договори. Якщо б ним були б отримані рахунки-фактури та акти прийому-передач, відповідач як ФОП в обов`язковому порядку подав би претензії до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа».

Апелянт зазначає, що АКТ обстеження від 06.06.2023 щодо наявності транзитного трубопроводу в приміщенні відповідача підроблений, так як 06.06.2023 року до вказаного нежитлового приміщення ніхто з представників Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», де розміщується ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» не приходив і ніхто не складав в цьому нежитловому приміщенні вказаного АКТА.

Для підтвердження того, що у вказаному нежитловому приміщенні відсутні теплові транзитні трубопроводи, для підтвердження до суду першої інстанції додавались фотографії, як докази того що позивач своїми діями вводе судову гілку в оману і суд першої інстанції умисно не взяв до уваги.

Доказів укладення договору на виконання вимог ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, який введено в дію 01.05.2019 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 матеріали справи не містять, між сторонами відсутні договірні відносини.

В апеляційній скарзі відзначено, що для підтвердження відсутності договірних відношень відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про витребування оригіналу Типового індивідуального договору від 05.10.2021 року, але суд першої інстанції безпідставно відмовив. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання у споживача виникають лише на підставі укладеного типового письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, в якому визначаються права, обов`язки та відповідальність сторін, та який, відповідно до п.3 ч.2 ст.21 цього ж закону, повинен бути підготовлений та наданий для укладання споживачу виконавцем послуг (тобто, в даному випадку Стягувачем, так як він стверджує, що є виконавцем послуг). Апелянт зауважує, що такий договір від Стягувана на адресу Боржника не надходив, доказом чого є відсутність доказів протилежного у матеріалах справи. Тобто, на переконання скаржника, виходячи з матеріалів справи та вищенаведеного, очевидно, що між Позивачем та Відповідачем відсутні юридичні правовідносини, передбачені законодавством України у сфері житлово-комунальних послуг, які обов`язкові при наданні таких послуг, а відтак, немає ні юридичних підстав для стягнення зобов`язань, ані самих зобов`язань Відповідача перед Позивачем з оплати комунальних послуг, та між сторонами вбачається спір про право.

На думку скаржника, всі доводи Позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, яка фактично не надавалась, так як в нежитловому приміщенні відсутня централізована теплова комунікація, ґрунтуються на суб`єктивних оцінках та припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у справі №904/2798/24 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

12.11.2024 від позивача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі №904/2798/24 залишити без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі №904/2798/24 залишити без змін.

Відзив обґрунтований наступним:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі №904/2798/24 ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права;

- апеляційна скарга на рішення суду від 18.09.2024 зводиться до незгоди відповідача зі змінами в законодавстві в сфері житлово-комунальних послуг, встановлення нових договірних відносин та нововведеною методикою нарахування за спожиті послуги. Апеляційна скарга на рішення суду від 18.09.2024 є такою, що не підлягає задоволенню;

- Позивач зазначає, що Відповідач є власником нежитлового приміщення №58 загальною площею 189,1 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд.16. Нежитлове приміщення відповідача вбудоване в п`ятиповерховий багатоквартирний будинок, який отримує послугу з постачання теплової енергії, яка обліковується приладом комерційного обліку згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Послугу з постачання теплової енергії безпосередньо в саме приміщення 58 буд. 16 по вул. Соборності відповідач не отримує, у зв`язку з наявністю встановленого індивідуального (автономного) опалення. З 05.11.2021 року договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, який є публічним договором приєднання. Пунктом 11 індивідуального договору встановлено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315 (далі - Методика розподілу). Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (згідно показань приладу обліку теплової енергії, встановленого на багатоквартирний будинок), та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (за відсутності встановленого індивідуального опалення); частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб (ЗБП) на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та витрат від транзиту. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними (автономними) системами опалення, таким є приміщення відповідача. Тому, предметом спору є стягнення заборгованості з послугу з постачання теплової енергії, а саме: обсягу теплової енергії спожитої у будинку для потреб опалення та розподіленої пропорційно загальної площі нежитлового приміщення відповідача;

- КПТМ "Криворіжтепломережа" 05.10.2021 року на офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин. Враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 16, прим. 58 між позивачем та відповідачем є укладеним з 05.11.2021 року;

- Відповідач отримував теплову енергію на опалення місць загального користування будинку, теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та на загальнобудинкові потреби, так як вказане вище нежитлове приміщення не відокремлене від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів вищевказаного будинку, що свідчить про приєднання його до умов Типового договору. Доказів зворотного відповідачем не надано;

- нежитлове приміщення 58 будинку 16 по вул. Соборності від`єднане від централізованого опалення, а тому нарахування за надані послуги здійснюється відповідно до Методики розподілу №315 за МЗК, ЗБП. Акт обстеження від 03.10.2022 здійснено щодо наявності транзитного трубопроводу в приміщенні відповідача та відсутності розподільчого приладу обліку. Позивач здійснює нарахування плати передбаченої п.2 Розділу II Методики розподілу №315 за транзити трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення (відповідно до акту обстеження від 06.06.2023 в приміщенні 58 буд. 16 по вул. Соборності в приміщенні АккордБанку). Відповідний акт підписано представником банку. Абзацом 6 пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії №830 від 21.08.2019 передбачено, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку;

- щодо обов`язку сплати за послугу з постачання теплової енергії (розподілу) власника нежитлового приміщення, що відокремлені від мереж централізованого опалення, позивач звертає увагу на лист Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України листом від 02.08.2023 за №12436/25/10-23, в якому зазначено наступне: «Відповідно до частини шостої статті 10 Закону про комерційний облік обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Саме на виконання положень Закону про комерційний облік була затверджена Методика розподілу №315, у відповідності до якої розподіл всіх обсягів спожитих у багатоквартирному будинку комунальних послуг здійснюється між всіма споживачами (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом)»;

- відповідно до пунктів 32-34 індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Позивачем рахунки-фактури по Індивідуальному договору надсилались та надсилаються на електронну адресу: згідно заяви ФО-П Комарова С.М. від 14.03.2024. В ці же заяві зазначена також адреса: м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 50, інший об`єкт теплопостачання відповідача, куди тривалий час до 14.03.2024 позивачем були надані рахунки-фактури. Відповідач обізнаний про існування Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021за №12315, у зв`язку з чим подавав вищевказану заяву. Викладені обставини, у тому числі, спростовують доводи скаржника про неукладення між позивачем та відповідачем Типового індивідуального договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою ЦАГС від 14.10.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/2798/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

18.10.2024 матеріали справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі № 904/2798/24 залишено без руху. Апелянту надано строк, протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали, усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: здійснити доплату судового збору в сумі 908,40 грн., докази чого надати суду.

31.10.2024 від представника ФОП Комарова Сергія Миколайовича до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, якою долучено квитанцію від 30.10.2024 про сплату судового збору в сумі 908,40 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича про розгляд справи № 904/2798/24 в судовому засіданні з повідомленням учасників справи відмовлено, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі № 904/2798/24; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) є надавачем послуги з постачання теплової енергії у місті Кривому Розі.

З 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Індивідуальний договір).

Індивідуальний договір згідно з частиною другою цього договору набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Фізична особа - підприємець Комаров Сергій Миколайович (далі - відповідач) є співвласником багатоквартирного будинку № 16 по вулиці Соборності, у м. Кривому Розі, в якому має на підставі права власності нежитлове приміщення № 58, загальною площею 189,1 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № (а.с.11-12).

При цьому будинок № 16 по вулиці Соборності є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення № 58.

На виконання своєї статутної мети КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснювало у період з 05.11.2021 по 30.04.2024 постачання теплової енергії відповідачу, а відповідач отримував теплову енергію, так як нежитлове приміщення №58 вбудовано в житловий багатоквартирний будинок, та не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаного багатоквартирного житлового будинку.

Протилежного матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 11 індивідуального договору - обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між Споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315 (далі - Методика розподілу).

Пунктом 16 індивідуального договору передбачено, що на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.

В пункті 30 індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

В пункті 31 індивідуального договору зазначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

Відповідно до пункту 34 індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

На виконання умов зазначеного договору Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" здійснено постачання теплової енергії відповідачу протягом спірного періоду, передбаченого договором, та щорічними розпорядженнями виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду", що підтверджується актами подання теплоносія на будинок та актами припинення подання теплоносія, зведеними відомостями розподілу теплової енергії, звітами про споживання та виставленими для оплати рахунками-фактурами (а.с. 24-45).

Тарифи передбачено за період з 25.10.2021 по 17.10.2023 тариф за 1 Гкал 5065,99грн (з ПДВ) (рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530 п.1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа"), за період з 18.10.2023 по теперішній час тариф за 1 Гкал 3481,81грн (з ПДВ) (згідно з рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 18.10.2023 №1272 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа", для потреб інших споживачів).

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за теплову енергію за період з 05.11.2021 по 28.03.2024 склала 55 084 грн 80 коп.

Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 №928.

Відповідно до пунктів 36, 37 постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Згідно з розрахунком позивача сума абонентського обслуговування за період 05.11.2021 по 30.04.2024 складає 566 грн 65 коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 1 016 грн 85 коп. за період з серпня 2023 року по травень 2024 року, 3% річних у сумі 690 грн 85 коп. за період з 01.08.2023 по 14.06.2024 та пеню у сумі 837 грн 72 коп. за період з 01.08.2023 по 14.06.2024.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №12315/15017 про сплату заборгованості (а.с. 54-55).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості сторонами суду не надано.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1-4 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а в визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання в випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи в випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (частина 3 статті 184 Господарського кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про теплопостачання», постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Частина 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлює, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 2 частини 2 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною 2 статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої в будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в наступному порядку, зокрема, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон № 2189).

За визначенням наведеним у п. 5 частини 1 статті 1 Закону № 2189, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2189 до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 12 Закону № 2189, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону № 2189.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2189, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору в загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги (п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830).

КПТМ "Криворіжтепломережа" 05.10.2021 року на офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин. Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності буд. № 16 (нежитлове приміщення № 58, загальною площею 189,1 кв.м) між позивачем та відповідачем є укладеним з 05.11.2021.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що договір про надання теплової енергії відповідач з 01 листопада 2005 року по сьогодення з КПТМ «Криворіжтепломережа» не укладав та не підписував і до Типового індивідуального договору від 05.10.2021 року не приєднався, відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування відповідачу заборгованості за спожиту теплову енергію з огляду на те, що нежитлове приміщення по вул. Соборності, буд. 16/58,59 відключено від мереж централізованого опалення, в цьому нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення та про те, що в під`їздах вказаного будинку відсутні мережі централізованого опалення, відхиляються, виходячи з наступного.

Відповідно до Акта обстеження від 06.06.2023 в нежитловому приміщенні 58,59 будинку №16 по вул. Соборності у м. Кривий Ріг відсутні опалювальні прилади, проте наявні транзитні трубопроводи. (а.с. 13). Заявлена позивачем заборгованість стосується відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої не на опалення приміщення відповідача безпосередньо, а на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, на загальнобудинкові потреби.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень, (зокрема відповідача), від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу).

Відповідно до п. 5 індивідуального договору, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону № 2189.

У пункті 30 індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

1) плати за послугу з теплопостачання, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 8 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не від граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

У пункті 31 договору зазначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

У пункті 34 договору зазначено, що споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до положень індивідуального договору та приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методики розподілу № 315 (зі змінами) після опломбування лічильника (та або встановленого автономного опалення в приміщенні) проводяться з урахуванням:

- нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень);

- нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення);

- втрати від транзиту.

Як вбачається з матеріалів справи, доказами подачі теплової енергії до будинку є акти подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, зведені відомості розподілу теплової енергії, звіти про споживання та виставлені для оплати рахунки-фактури (а.с. 24-45), якими підтверджується безперебійне постачання теплової енергії (включно зі всіма складовими, такими як нарахування плати за місця загального користування; нарахування плати на загальнобудинкові потреби; втрати від транзиту) мешканцям будинку №16 по вул. Соборності у м. Кривому Розі, так і відповідачу як власнику спірного нежитлового приміщення у цьому будинку, згідно площі приміщення відповідача на підставі тарифів, затверджених міською радою.

Доказів повного та своєчасного розрахунку відповідача за надані позивачем за період з 05.11.2021 по 28.03.2024 послуги з постачання теплової енергії та послуги абонентського обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024 не надано.

Крім того, як вже зазначалося вище, Фізична особа - підприємець Комаров Сергій Миколайович є співвласником багатоквартирного будинку № 16 по вулиці Соборності, у м. Кривому Розі, в якому має на підставі права власності нежитлове приміщення № 58, загальною площею 189,1 кв.м.

Будинок № 16 по вулиці Соборності є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення № 58.

КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснювало у період з 05.11.2021 по 30.04.2024 постачання теплової енергії відповідачу, а відповідач отримував теплову енергію, так як нежитлове приміщення №58 вбудовано в житловий багатоквартирний будинок, та не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаного багатоквартирного житлового будинку.

Доказів зворотного з матеріалів справи не вбачається.

Послугу з постачання теплової енергії безпосередньо в саме приміщення 58 буд. 16 по вул. Соборності відповідач не отримує, у зв`язку з наявністю встановленого індивідуального (автономного) опалення.

Пунктом 11 індивідуального договору встановлено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315 (далі - Методика розподілу).

Відповідно до п. п. 5 індивідуального договору обсяг спожитої Споживачем Послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними (автономними) системами опалення, яким, відповідно, є приміщення відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування відповідачу заборгованості за спожиту теплову енергію з огляду на те, що нежитлове приміщення по вул. Соборності, буд. 16/58,59 відключено від мереж централізованого опалення, в цьому нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення та про те, що в під`їздах вказаного будинку відсутні мережі централізованого опалення.

Щодо доводів відповідача про те, що незрозуміло з якого приладу комерційного обліку були зняті показники у період з 05.11.2021 по 03.04.2024 в будинку № 16 по вул. Соборності, м. Кривого Рогу, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний акт вводу в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 07.09.2015. Крім того, позивачем надано копію технічних умов №4869 на встановлення приладу обліку теплової енергії на опалення на житловий будинок за власні кошти мешканців будинку по вул. Соборності (Косіора), 16 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №420158 чинне до 14.09.2027.

Стосовно доводів скаржника, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що направлену позивачем претензію № 12315/15017 (вих. № 2646/13 від 30.04.2024) щодо сплати заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування відповідач ніколи не отримував, колегія суддів вказує таке.

Матеріалами справи (а.с. 55) підтверджується направлення вказаної претензії рекомендованим листом за належною адресою відповідача: вул. Костенка, 25, 44, м. Кривий Ріг, 50065. У той час як факт отримання чи неотримання листа відповідачем не знаходиться у площині відповідальності чи контролю відправника.

Щодо заперечень відповідача про надсилання позивачем рахунків-фактури на електронну пошту відповідача.

У матеріалах справи міститься заява від 14.03.2024 року від ФОП Комарова С.М., відповідно до якої він просить рахунки-фактури та акти приймання-передачі по договору №3388, 12315 надсилати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.131 на звороті).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 920/1343/21 від 27.03.2023).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що АКТ обстеження від 06.06.2023 підроблений, так як 06.06.2023 року до вказаного нежитлового приміщення ніхто з представників Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», де на той період і цей день розміщується ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» не приходив і ніхто не складав в цьому нежитловому приміщенні вказаного АКТА, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний господарський суд зауважує, що важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Враховуючи вищенаведене, посилання апелянта на те, що АКТ обстеження від 06.06.2023 підроблений, так як 06.06.2023 року до вказаного нежитлового приміщення ніхто з представників позивача не приходив і ніхто не складав в цьому нежитловому приміщенні вказаного АКТА, є лише припущенням відповідача та не спростовується наявними матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що для підтвердження про відсутність договірних відношень апелянтом (відповідачем) до суду першої інстанції було подано клопотання про витребування оригіналу Типового індивідуального договору від 05.10.2021 року, але суд першої інстанції безпідставно відмовив, таким чином відповідач вважає, що суд першої інстанції розглядав справу та прийняв оскаржуване рішення однобоко на стороні позивача, чим порушив конституційне право відповідача на захист, колегія суддів вказує таке.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, звертаючись до суду із клопотанням про витребуванням доказів, заявником не зазначено та не доведено належними і допустимими доказами того, що останній звертався до позивача з метою отримання оригіналу спірного договору.

Згідно ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (ч.2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України).

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказу, у відповідно до наведених норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний господарський суд погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 58 196 грн 87 коп., з якої: 55 084 грн 80 коп. - заборгованість за послуги постачання теплової енергії, 566 грн 65 коп. - заборгованість за абонентське обслуговування, 1 016 грн 85 коп. - інфляційні втрати, 690 грн 85 коп. - 3% річних, 837 грн 72 коп. - пеня.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а відключення нежитлового приміщення відповідача, що розташоване в житловому багатоквартирному будинку від мереж централізованого опалення, встановлення в цьому нежитловому приміщенні автономного опалення, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ним площі. Такі нарахування законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер. У той час, як нарахування за опалення безпосередньо спірного нежитлового приміщення відповідача не здійснювалися та не входять до предмету позову у цій справі.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комарова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі № 904/2798/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2024 у справі № 904/2798/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв