СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Харків Справа № 922/2036/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.,

за участю:

від позивача за первісним позовом (апелянта) Линник І.М. на підставі ордеру серії ВІ №1229797 від 16.01.2025;

від відповідача за первісним позовом Лаврова М.А. на підставі довіреності від 16.01.2025 №40,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Голден і К", м. Харків, (вх.№2629 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 (суддя Кухар Н.М., ухвалене в м.Харків, дата складення повного тексту 14.10.2024)

за позовом: Приватного підприємства "Голден і К", м. Харків,

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Харків,

про стягнення 392067,86грн.,

та за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Харків,

до відповідача: Приватного підприємства "Голден і К", м. Харків,

про стягнення 189452,34грн.,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 Приватне підприємство "Голден і К" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 392064,86грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № П/Т-23717/НЮ від 21.09.2023 та договору про надання гарантійної операції №731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023, що полягає у неповерненні коштів, які були сплачені АБ "Укргазбанк" на користь відповідача за банківською гарантією та компенсовані позивачем банку.

03.07.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Приватного підприємства "Голден і К" штрафні санкції за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.4 договору від 21.09.2023 № П/Т-23717/НЮ в сумі 189452,34грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 відмовлено в задоволенні позову Приватного підприємства "Голден і К" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 392064,86грн.; зустрічні позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства "Голден і К" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - штрафні санкції за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.4 договору від 21.09.2023 № П/Т-23717/НЮ в сумі 94726,17грн. та витрати по сплати судового збору в розмірі 3028,00грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову з посиланням на положення статей 6, 546, 560, 563, 627 Цивільного кодексу України, статей 200, 224 Господарського кодексу України мотивовані тим, що враховуючи порушення позивачем за первісним позовом умов виконання договору, а саме невиконання його умов у визначені календарним планом, який є невід`ємною частиною договору, строки, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт №3 від 21.01.2024, №4 від 31.01.2024, №5 від 16.02.2024, №6 від 13.03.2024, відповідачем за первісним позовом з урахуванням всіх вимог, які містяться у банківській гарантії та договорі було направлено до гаранта вимогу від 25.01.2024 за № T-01/128, яка в подальшому була задоволена останнім.

Отже, за наведених обставин, відповідач за первісним позовом з метою реалізації заходів забезпечення виконання договору, діяв відповідно до норм чинного законодавства та не допустив у своїх діях порушення умов господарювання, у зв`язку із чим підстави для задоволення первісних позовних вимог відсутні.

Господарський суд першої інстанції, за результатом розгляду зустрічних позовних вимог, враховуючи доведення позивачем за зустрічним позовом факту порушення відповідачем умов договору, перевіривши розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, господарський суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності правових підстав зменшення розміру нарахованої пені та штрафу на 50% відсотків, та стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в загальній сумі 94726,17грн.

Приватне підприємство "Голден і К" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 в частині відмови в задоволенні первісного позову, в частині задоволення зустрічних позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим скаржником доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову, та часткового задоволення зустрічного позову.

Щодо відмови в задоволенні первісного позову апелянт зазначає, що не дивлячись на те, що роботи за договором виконані в повному обсязі, належної якості та факт виконання повного об`єму робіт за договором №П/Т-23717/НЮ від 21.09.2023 підтверджується документально та не оспорюється сторонами, банківська гарантія у розмірі 392061,86грн. позивачу повернута не була.

Відповідач скористався банківською гарантією, виданою в забезпечення виконання договору, та отримав від банку - гаранта 392064,86грн., сплачених за рахунок коштів Позивача.

Разом з тим, згідно статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" на відповідача покладено обов`язок повернути дану суму забезпечення виконання не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження виконання договірних зобов`язань.

Обов`язок позивача за договором був виконаний 13.03.2024, отже у відповідача виник обов`язок повернути суму забезпечення виконання у розмірі 392064, 86грн.

Умовами укладеного між сторонами договору не було передбачено окремих правил щодо (не) повернення коштів забезпечення у разі порушення виконання договору, а отже такі кошти мали бути повернені позивачу невідкладно після повного виконання ним своїх обов`язків за договором (підписання актів приймання передачі).

Враховуючи вищевикладене та те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором банківської гарантії в сумі 392064,86грн. документально підтверджений, строк повернення гарантійного платежу у відповідності до статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" є таким, що настав, тому, на думку апелянта, позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 392064,86грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову скаржник зазначає, що господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної правової оцінки тим обставинам, що строки виконання робіт, зазначені в календарному плані, передбачають виконання робіт протягом 120 днів з дати початку їх виконання, тобто строк виконання робіт був дуже скорочений. Крім того, на виконання умов договору з його сторони вплинули форс-мажорні обставини, пов`язані з військовою агресією російської федерації проти України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Голден і К" на рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24; встановлено відповідачу за первісним позовом строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено учасникам провадження у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 08.01.2025 о 14:00 годині.

13.12.2024 відповідачем за первісним позовом - Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№15995), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства "Голден і К", рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 залишити без змін.

08.01.2025 сторонами у справі подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю прибуття їх представників (вх.№298, вх.№299).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 відкладено розгляд справи відкласти до 10:45 год. 23.01.2025.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 08.01.2025 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 в частині відмови в задоволенні первісного позову, в частині задоволення зустрічних позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 залишити без змін.

Враховуючи, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 18.08.2023 на електронній платформі системи Рrоzоrrо Регіональною філією "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів UА-2023-08-18-009890-а, назва предмета закупівлі: "П3-23Р_038_ВО: код ДК 021:2015 - 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Роботи по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)").

За результатами проведених торгів, 21.09.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі начальника структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Крикуна Дмитра Миколайовича, який діє на підставі довіреності, та в особі головного інженера структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Каневського Олега Юрійовича, який діє на підставі довіреності, з однієї сторони (надалі - замовник) і Приватним підприємством "Голден і К" в особі директора Голозубова Віталія Олексійовича, що діє на підставі Статуту з другої сторони (надалі - підрядник) було укладено договір № П/Т-23717/НЮ (надалі договір т.1 а.с.20-30) на виконання робіт.

Згідно з пунктом 1.1 договору, підрядник зобов`язався своїми засобами та силами виконати роботи: код ДК 021:2015 - 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Роботи по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)") (далі - роботи), відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 1.2 договору визначено, що склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою: м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)").

Ціна робіт визначається на основі договірної ціни, що є невід?ємною частиною договору (Додаток Nє1), є динамічною, визначеною на підставі пропозиції і складає - 9801621,60грн., у тому числі ПДВ 20% - 1633603,60грн. (пункт 3.1. договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки за виконані підрядником роботи проводяться замовником на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт (типова форма N КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма N КБ-3)/надалі - акти приймання виконаних робіт/ та на підставі виставленого підрядником рахунку. Розрахунки проводяться окремо за виконання кожного етапу робіт згідно календарного плану (Додаток Nє2) в порядку, передбаченому п.п.5.1 та 4.3 договору (пункт 4.2. договору).

Згідно з пунктом 5.2 договору, строк виконання робіт визначався календарним планом, що становить невід`ємну частину договору (Додаток №2), початок виконання робіт здійснювався за письмовою заявкою замовника.

Відповідно до договору та календарного плану (Додатку № 2 до Договору), виконання робіт здійснюється поетапно. Строк виконання робіт кожного етапу - протягом 30 календарних днів з дати початку, але не пізніше ніж до 29.12.2023.

Робота вважається виконаною після підписання акту приймання виконаних робіт окремо за кожним етапом робіт згідно Календарного плану (Додаток № 2).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 Nє 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (з усіма змінами та доповненнями), але не пізніше ніж до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань (пункт 11.1. договору).

Розділом 12 договору сторонами було погоджено порядок його забезпечення, а саме:

- підрядник до підписання договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 4 %, що становить 392064,86грн. від вартості цього договору. Строк дії забезпечення виконання цього договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання договору та обов?язково повинен перевищувати строк дії договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць.

У разі прийняття сторонами рішення щодо продовження строку дії цього договору у випадках передбачених законодавством, відрядник зобов?язаний внести зміни до забезпечення виконання договору у вигляді банківської гарантії в частині продовження строку його дії на строк, що перевищує строк дії договору не менше, ніж на 1 (один) календарний місяць та надати належне документальне підтвердження внесення таких змін замовнику до дати укладання відповідної додаткової угоди до цього договору.

Забезпечення виконання договору має бути продовжено і надано до підписання відповідної додаткової угоди та повинно перевищувати строк дії договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць (пункт 12.1 договору).

Надана підрядником у якості забезпечення виконання договору банківська гарантія новинна свідчити про безумовний та безвідкличний обов?язок банківської установи сплатити на користь замовника суму забезпечення у разі невиконання або неналежного виконання підрядником своїх зобов?язань за договором, при цьому в гарантії строк розгляду вимоги замовника (бенефіціара) повинен становити не більше 5 (п?яти) банківських днів з дати отримання такої вимоги (пункт 12.3 договору).

На виконання вимог пункту 12.1 договору, Приватним підприємством "Голден і К" було надано забезпечення виконання договору у формі банківської гарантії (т.1 а.с.40-41), у розмірі 4%, що становить 392064,86грн. від вартості договору, наданої ПАТ АБ "Укргазбанк" на підставі договору про надання гарантійної операції № 731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023 (т.1 а.с.35-39).

Строк дії вказаної гарантії становив до 29.12.2023.

Додатковою угодою від 29.09.2023 №1 до договору про надання гарантійної операції № 731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023 укладеною між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Укргазбанк" (надалі - гарант) та Приватним підприємством "Голден і К" (надалі - принципал) було внесено зміни щодо строку дії гарантійної операції по 31.01.2024 (т.1 а.с.43-44).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Приватне підприємство "Голден і К" зазначало, що у зв`язку із постійними сповіщеннями про повітряну тривогу, через які люди змушені проводити свій час в укриттях, ховаючись від загрози, частина робіт була виконана з порушенням строків, визначених договором.

Станом на 13.03.2024 роботи за договором виконані в повному обсязі.

На підтвердження виконання робіт за договором сторонами у встановленому договором порядку були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт від 27.10.2023 №1, від 28.12.2023 №2, від 21.01.2024 №3, від 31.01.2024 №4, від 16.02.2024 №5, від 13.03.2024 №6 (т.1 а.с.46-109).

13.03.2024 Приватним підприємством "Голден і К" та ВП "Локомотивне депо Лозова" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" було складено акт приймання-передачі з капітального ремонту будівлі критого пункту ТО локомотивів (обладнання після монтажу) (т.1 а.с.110).

Позивач за первісним позовом вказував, що всі акти приймання виконаних будівельних робіт підписані без жодних зауважень. Факт виконання умов договору в повному обсязі, без зауважень також підтверджується листом Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Лозова" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" № 06/56 від 08.04.2024 (т.1 а.с.115).

За наведених обставин, позивач за первісним позовом вважав, що факт належного виконання повного об`єму робіт за договором № П/Т-23717/НЮ від 21.09.2023 є доведеним.

Разом з тим, 25.01.2024 від ПАТ АБ "Укргазбанк" на адресу позивача за первісним позовом надійшов лист-повідомлення про надходження до банку від відповідача за первісним позовом вимоги перерахувати на банківські реквізити АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" суму банківської гарантії у розмірі 392061,86грн. протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання даної вимоги.

Також ПАТ АБ "Укргазбанк" повідомив ПП "Голден і К", що за результатами перевірки вимога визнана такою, що підлягає задоволенню. Сплата за вимогою здійснена за рахунок коштів грошового покриття за гарантією відповідно до умов договору про надання гарантійної операції № 731 /2023/ХаркОД-МСБ-Г від 21.09.2023 в строки, визначені умовами гарантії (т.1 а.с.111-113).

Проте, не дивлячись на те, що роботи за договором були виконані в повному обсязі, належної якості та факт виконання повного об`єму робіт за договором №П/Т- 23717/НЮ від 21.09.2023 підтверджується документально та не оспорюється сторонами, банківська гарантія позивачу за первісним позовом повернута не була.

10.04.2024 позивачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача лист-вимогу за вих.№10/04-1 з проханням повернути ПП "Голден і К" грошові кошти у розмірі 392064,86грн., що є забезпеченням виконання договору №П/Т-23717/НЮ від 21.09.2023 (т.1 а.с.116-117).

Проте, листом від 01.05.2024 №НГ-34/814 відповідач за первісним позовом відмовив у поверненні грошових коштів, посилаючись на те, що діяв в межах реалізації заходів забезпечення виконання договору, відповідно до чинного законодавства (т.1 а.с.118-121).

Позивач за первісним позовом вказував, що згідно статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" на відповідача покладено обов`язок повернути дану суму забезпечення виконання не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження виконання договірних зобов`язань.

На думку останнього, оскільки обов`язок позивача за первісним позовом за договором був виконаний 13.03.2024, у відповідача за первісним позовом виник обов`язок повернути суму забезпечення виконання у розмірі 392064,86грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення 12.06.2024 Приватного підприємства "Голден і К" до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 392064,86грн. (т.1 а.с.1-121).

03.07.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Приватного підприємства "Голден і К" штрафні санкції за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.4 договору від 21.09.2023 № П/Т-23717/НЮ в сумі 189452,34грн. (т.1 а.с.144-164).

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у даній справі відмовлено в задоволенні позову Приватного підприємства "Голден і К" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 392064,86грн.; зустрічні позовні вимоги задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.244-255).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору №П/Т-23717/НЮ від 21.09.2023, укладеного між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" та Приватним підприємством "Голден і К", який за своєю правовою природою є договором будівельного підряду;

- договору про надання гарантійної операції № 731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023 укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Укргазбанк" та Приватним підприємством "Голден і К";

- банківської гарантії 731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023, наданої Банком відповідачу за первісним позовом, яка є одностороннім правочином та одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Відповідно до положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 Цивільного кодексу України встановлено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

При цьому, згідно статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Згідно статті 563 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення зобов`язань з боку принципала, але не у відношенні гаранта, а щодо бенефіціара за основним зобов`язанням.

Тобто, підставою для виконання гарантом своїх зобов`язань є особливий стан сторін в основній угоді, в якій гарант не є суб`єктом. Іншими словами, гарант сплачує відповідну суму бенефіціару при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, відповідно до пункту 9 частини 3 розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів.

По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися.

По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18, від 27.01.2020 у справі №911/1867/18.

Таким чином, під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту

За приписами частин 1, 3, 4 статті 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як було зазначено вище, 21.09.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі начальника структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Крикуна Дмитра Миколайовича, який діє на підставі довіреності, та в особі головного інженера структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Каневського Олега Юрійовича, який діє на підставі довіреності, з однієї сторони (надалі - замовник) і Приватним підприємством "Голден і К" в особі директора Голозубова Віталія Олексійовича, що діє на підставі Статуту з другої сторони (надалі - підрядник) було укладено договір № П/Т-23717/НЮ (надалі договір т.1 а.с.20-30) на виконання робіт.

Згідно з пунктом 1.1 договору, підрядник зобов`язався своїми засобами та силами виконати роботи: код ДК 021:2015 - 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Роботи по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)") (далі - роботи), відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 1.2 договору визначено, що склад та обсяги робіт, що є предметом Договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою: м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)").

Згідно з пунктом 5.2 Договору, строк виконання робіт визначався календарним планом, що становить невід`ємну частину Договору (Додаток №2), початок виконання робіт здійснювався за письмовою заявкою замовника.

Відповідно до Договору та Календарного плану (Додатку № 2 до Договору), виконання робіт здійснюється поетапно. Строк виконання робіт кожного етапу - протягом 30 календарних днів з дати початку, але не пізніше ніж до 29.12.2023.

Однак, як вбачається з аналізу первинних документів, пов`язаних з виконанням договору та не заперечується позивачем за первісним позовом, деякі акти приймання виконаних будівельних робіт, а саме акти № 3, 4, 5, 6, були підписані 21.01.2024, 31.01.2024, 16.02.2024, 13.03.2024, відповідно, що свідчить про несвоєчасне (неналежне) виконання будівельних робіт за договором.

Таким чином, станом на 30.12.2023 зобов`язання за договором не було виконано в повному обсязі.

Розділом 12 договору сторонами було погоджено порядок його забезпечення, а саме:

- підрядник до підписання договору зобов?язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 4%, що становить 392064,86грн. від вартості цього договору. Строк дії забезпечення виконання цього договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання договору та обов?язково повинен перевищувати строк дії договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць.

У разі прийняття сторонами рішення щодо продовження строку дії цього договору у випадках передбачених законодавством, підрядник зобов?язаний внести зміни до забезпечення виконання договору у вигляді банківської гарантії в частині продовження строку його дії на строк, що перевищує строк дії договору не менше, ніж на 1 (один) календарний місяць та надати належне документальне підтвердження внесення таких змін замовнику до дати укладання відповідної додаткової угоди до цього договору.

Забезпечення виконання договору має бути продовжено і надано до підписання відповідної додаткової угоди та повинно перевищувати строк дії договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць (пункт 12.1 договору).

На виконання вимог пункту 12.1 договору, Приватним підприємством "Голден і К" було надано забезпечення виконання договору у формі банківської гарантії (т.1 а.с.40-41), у розмірі 4%, що становить 392064,86грн. від вартості договору, наданої ПАТ АБ "Укргазбанк" на підставі договору про надання гарантійної операції №731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023 (т.1 а.с.35-39).

Строк дії вказаної гарантії становив до 29.12.2023.

Додатковою угодою від 29.09.2023 №1 до договору про надання гарантійної операції № 731/2023/ХАРКОД-МСБ-Г від 21.09.2023 укладеною між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Укргазбанк" (надалі - гарант) та Приватним підприємством "Голден і К" (надалі - принципал) було внесено зміни щодо строку дії гарантійної операції по 31.01.2024 (т.1 а.с.43-44).

Відповідно до вищевказаної гарантії ПАТ АБ "Укргазбанк" прийняв на себе безумовні та безвідкличні зобов?язання сплатити бенефіціару, яким за даною гарантією є відповідач за первісним позовом, суму гарантії протягом 5 робочих днів з моменту отримання від бенефіціара належним чином підписаної та скріпленої печаткою бенефіціара першої письмової вимоги платежу, з зазначенням того, що принципал, яким є позивач за зустрічним позовом, зокрема, не виконав або неналежно виконав взяті на себе зобов`язання за договором.

Також, пунктом 12.3. договору передбачено, що надана підрядником у якості забезпечення виконання договору банківська гарантія повинна свідчити про безумовний та безвідкличний обов?язок банківської установи сплатити на користь замовника суму забезпечення у разі невиконання або неналежного виконання підрядником своїх зобов?язань за договором.

Зважаючи на викладене та враховуючи порушення позивачем за первісним позовом умов виконання договору, а саме невиконання його умов у визначені календарним планом, який є невід?ємною частиною договору, строки, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт № 3 від 21.01.2024, № 4 від 31.01.2024, № 5 від 16.02.2024, №6 від 13.03.2024, відповідачем за первісним позовом з урахуванням всіх вимог, які містяться у банківській гарантії та договорі було направлено до гаранта вимогу від 25.01.2024 за № T-01/128, яка в подальшому була задоволена останнім.

Отже, за наведених обставин, доводи апелянта про те, що умовами укладеного між сторонами договору не було передбачено окремих правил щодо неповернення коштів забезпечення у разі порушення умов договору, та відповідно такі кошти мали бути повернуті позивачу невідкладно після повного виконання ним своїх обов`язків є безпідставними.

З огляду на те, що відповідач за первісним позовом з метою реалізації заходів забезпечення виконання договору, діяв відповідно до норм чинного законодавства та не допустив у своїх діях порушення умов господарювання, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення первісним позовних вимог Приватного підприємства "Голден і К" про стягнення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" суми банківської гарантії у розмірі 392064,86грн.

Щодо зустрічних позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з Приватного підприємства "Голден і К" штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.4 договору від 21.09.2023 № П/Т-23717/НЮ в сумі 189452,34грн., судова колегія зазначає наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно пункту 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.4 договору сторони погодили, що за порушення підрядником строків виконання робіт, визначених договором, останній має сплатити замовнику, пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення; крім того, за прострочення понад тридцять днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У зв`язку із порушенням підрядником строків виконання основного зобов`язання - договору, а саме невиконання його умов у визначені строки, позивачем за зустрічним позовом здійснено нарахування штрафних санкцій у відповідності до пункту 7.4 договору у наступному розмірі: сума пені за договором - 111195,67грн.; сума штрафу - 78256,67грн. Загальний розмір нарахованих позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій становить 189452,34грн.

Щодо доводів апелянта про те, що строки виконання робіт, зазначені в календарному плані, передбачають виконання робіт протягом 120 днів з дати початку їх виконання, тобто строк виконання робіт був дуже скорочений.

Судова колегія зазначає, що згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в статті 174 Господарського кодексу України.

Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкта або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до умов пункту 1.1 договору, підрядник (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язався виконати покрівельні та інші спеціалізовані будівельні роботи по об`єкту: "Капітальний ремонт будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І)".

Пунктом 5.4 договору сторони погодили умову, відповідно до якої робота вважається виконаною після підписання акта приймання виконаних робіт окремо за кожний етап робіт згідно з календарним планом, що є додатком 2 до Договору.

Календарним планом (додаток - 2) було передбачено 4 етапи виконання робіт та розмір оплати за виконання кожного етапу. За змістом наведеного додатку, виконання підрядником четвертого (останнього) етапу робіт мало відбутися не пізніше 29.12.2023.

Оскільки кожний наступний етап виконання робіт передбачав завершення робіт за попереднім етапом, то таким чином усі роботи з капітального ремонту будівлі критого пункту ТО локомотивів мали бути виконані підрядником (відповідачем за зустрічним позовом) 29.12.2023, про що він був обізнаний підписавши як сам договір, так і календарний план, який є додатком 2 до договору і є його невід`ємною частиною.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, що визначено частиною 2 статті 175 Господарського кодексу України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6 та 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Отже, укладаючи договір, відповідач за зустрічним позовом, будучи обізнаний про умови такого договору, визначився на свій розсуд і погодився зі строками виконання кожного етапу визначених в календарному плані робіт, а відтак зобов`язався виконати всі умови договору не пізніше ніж до 29.12.2023.

Вищевикладене свідчить про те, що зобов`язання за договором виконані відповідачем за зустрічним позовом з порушенням його умов (неналежне виконання).

Також, апелянт вказує про те, що на виконання умов договору з його сторони вплинули форс-мажорні обставини, пов`язані з військовою агресією російської федерації проти України.

Судова колегія зазначає, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 в Україні було запроваджено воєнний стан, дію якого неодноразово було подовжено і який триває і на сьогоднішній день.

Відповідно до пункту 8.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Договір між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" та Приватним підприємством "Голден і К" було укладено 21.09.2023.

Таким чином, договір було укладено через більш ніж півтора року з початку запровадження в Україні воєнного стану, а тому апелянт був добре обізнаний про існування вказаних обставин.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення такого правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зробив висновок про те, що непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

Таким чином, укладаючи договір, апелянт мав врахувати таку обставину, як вже впроваджений на всій території України воєнний стан у зв`язку із тим, що на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" (зі змінами) вся територія Лозівського району, зокрема, м.Лозова, повністю внесені до території можливих бойових дій з 24.02.2022 та станом на дату укладання договору і на теперішній час не виключені з такого переліку.

Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 також зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

В свою чергу, до матеріалів справи не надано жодного доказу, який би підтверджував, що саме у період строку дії договору у скаржника виникли такі невідворотні обставини, на які він не міг вплинути та які спричинили неналежне виконання його зобов`язань щодо здійснення капітального ремонту будівлі критого пункту ТО локомотивів, за адресою: м. Лозова, вул. 38 Гвардійської дивізії, 7 (літера І).

Окрім викладеного, слід враховувати дотримання стороною договору порядку повідомлення про існування форс-мажорних обставин іншій стороні.

Відповідно до пункту 8.2 договору, сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3-х днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє сторони права посилатись на них.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що апелянтом, не зважаючи про відомий йому факт запровадження військового стану на всій території України, не було дотримано даного строку та взагалі не повідомлено замовника про виникнення будь-яких форс-мажорних обставин, у зв`язку із чим порушено належний спосіб повідомлення іншої сторони про форс-мажор.

Отже, посилання апелянта на форс-мажорні обставини не можуть бути підставою для його звільнення від відповідальності за порушення умов договору, оскільки запровадження в Україні воєнного стану відбулось більш ніж за півтора року до підписання ним договору та тривало на час такого підписання, що в свою чергу не підпадає під звільнення від зобов`язань відповідно до пункту 8 договору.

Крім того, скаржником не було надано жодного доказу, який би підтверджував виникнення обставин непереборної сили під час виконання ним умов договору, що перешкоджали належному виконанню умов договору у встановлений термін.

Враховуючи доведення позивачем за зустрічним позовом факту порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору, перевіривши розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судова колегія враховує, що згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність/невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Згідно з пунктом 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17 зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №924/414/19).

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 Господарського кодексу України).

При цьому, обов`язково варто розмежовувати вимоги про стягнення основної суми боргу і збитків. Аналіз судової практики дає підстави для висновку про недопустимість ототожнення збитків з несплаченими за товар грошовими сумами, які іменуються заборгованістю.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №910/1005/19).

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказав, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі 902/538/18).

Нормами чинного законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. № 7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

В постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №924/633/20).

Судова колегія зауважує, що застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Поміж тим, слід зазначити, що пеня є лише санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому збільшувати на цих платежах свої доходи позивач не може.

В такому випадку стягнення штрафних санкцій з відповідача не виконує своєї основної мети, а саме стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання.

Приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав зменшення розміру нарахованої пені та штрафу на 50 % відсотків, та стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в загальній сумі 94726,17грн.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Голден і К" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/2036/24 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03.02.2025

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий