ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4647/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)

до відповідачів: 1. Фермерського господарства "Товарищ" (68411, Одеська обл., Арцизький р-н, село Новомирне, вул. Федосіївська, будинок 6); 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 133 337,87 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

18.10.2024 Акціонерне товариство Комерційного банку "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Товарищ" та ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.03.2011 у розмірі 133 337,87 грн, а також судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.10.2024 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів відправлення відповідачу-2 позовної заяви з додатками листом з описом вкладення.

Ухвала суду від 23.10.2024 була надіслана позивачу до його електронного кабінету та доставлена 23.10.2024 о 20:50, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

29.10.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 4.11.2024 судом було відкрито провадження у справі № 916/4647/24, прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Також ухвалою суду про відкриття провадження у справі сторонам було запропоновано надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 4.11.2024 була надіслана та доставлена позивачу в його електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідачам по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на їх адреси, зазначені у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.164-165).

Крім того, судом було направлено запит до Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області щодо персональних даних відповідача-2, у відповідь на який сільською радою надано відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , яке відповідає відомостям, отриманим судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслані судом відповідачам поштові відправлення були вручені останнім 29.11.2024, про що свідчать поштові повідомлення, наявні у матеріалах справи.

Згідно з ч.5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідачі своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалися, жодних заперечень проти позову не надали, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

З урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), з огляду на подальше продовження строку дії воєнного стану в Україні, суд розглядає справу №916/4647/24 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

17.03.2011 Фермерським господарством Товарищ підписано заяву про відкриття поточного рахунку.

Згідно з заявою відповідач-1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу-1 було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № POR829 від 14.10.2014, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язався перед кредитором за виконання ФГ "Товарищ" зобов`язань за кредитним договором Кредитний ліміт розділу 3.2.1 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.4.1 договору поруки, сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через років після укладання цього договору.

01.07.2022 та 04.07.2022 ФГ "Товарищ" підписано заяви-анкети про зміну умов договору, відповідно до яких здійснено реструктуризацію за кредитним договором б/н від 17.03.2011 - кредитний ліміт на рахунок.

22.11.2022 ФГ "Товарищ" підписано заяву-анкету про зміну умов договору, відповідно до якої здійснено реструктуризацію реструктуризацію за кредитним договором б/н від 17.03.2011 - кредитний ліміт на рахунок.

Однак, як зазначає позивач, відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконали, кредитні кошти згідно умов кредитного договору не повернуто, залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) станом на 09.10.2024 складає 133 337,89 грн.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 17.03.2011, на адресу відповідачів направлений лист від 27.05.2024 №10221ODX0S01L, в якому зазначено, що у випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 27.06.2024 - строк (01.01.2025), що узгоджений кредитним договором №б/н від 17.03.2011, з урахуванням заяви-анкети про зміну умов договору від 22.11.2022, буде вважатися таким, що настав 27.06.2024.

Таким чином, оскільки відповідач-1 належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів, АТ КБ "Приватбанк" звертається до суду із матеріально правовою вимогою про стягнення заборгованості у сумі 133 337,89 грн.

При цьому, враховуючи, що відповідач-2 несе солідарну відповідальність, як поручитель відповідача-1, за невиконання останнім своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, АТ КБ "Приватбанк" вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за договором банківського обслуговування.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

17.03.2011 ФГ "Товарищ" було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.11-12), в якій відповідач-1 просив відкрити йому банківські рахунки. Згідно названої заяви відповідач-1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Позивачем також надано суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг (п.3.2 Кредити (Умови та правила користування послугою кредитування юридичних осіб від ПриватБанку) (а.с.22-47).

01.07.2022 та 04.07.2022 ФГ "Товарищ" підписано заяви-анкети про зміну умов договору, відповідно до яких здійснено реструктуризацію за кредитним договором б/н від 17.03.2011 - кредитний ліміт на рахунок.

Так, п.10.1 заяв-анкет затверджено форму кредиту: строковий кредит; суму кредиту: сума фактичної заборгованості за основним боргом; строк кредиту: 12 місяців; графік погашення: рівними частинами щомісяця, починаючи з 4-го місяця; нараховані та несплачені проценти/комісії: сплата рівними частинами протягом 3 місяців; розмір процентної ставки: 25% річних (а.с.16-19).

22.11.2022 ФГ "Товарищ" підписано заяву-анкету про зміну умов договору, пунктом 6.1 якої передбачено наступне: Кредитний ліміт на рахунок - б/н від 17-03-2011; Форма кредиту: строковий кредит; Сума кредиту: сума фактичної заборгованості за основним боргом; Строк кредиту: продовжується до 01.01.2025; Графік погашення: 2022 рік - по 0,5 % від сальдо щомісячно, 2023 - по 2% від сальдо щомісячно далі рівними частинами щомісячно; Нараховані та несплачені проценти/комісії: сплата рівними частинами протягом 12 місяців; Розмір процентної ставки: 0,0001% до 31.12.2022 року (включно), надалі, починаючи з 01.01.2023 року: «Кредитний ліміт на рахунок», кредитний ліміт «Підприємницький» - 25% річних; «Овердрафт» (за офертою) - 20% річних (а.с.20-21).

Позивачем надано суду довідку про розміри встановлених кредитних лімітів (а.с.48-49), відповідно до якої станом на 17.03.2011 було встановлено кредитний ліміт у сумі 1 000 грн, на 17.07.2014 у сумі 10 000 грн, на 29.10.2014 50 000 грн, на 25.05.2019 210 000 грн, а станом на 12.02.2022 та 11.11.2022 0 грн.

Як вбачається з банківських виписок (а.с.50-129), а також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.130-145), 11.11.2022 позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 210 000 грн.

При цьому, за період з 14.11.2022 до 26.09.2024 відповідачем було сплачено 76 662,11 грн у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Останній платіж проведено відповідачем 26.09.2024 на суму 10 000 грн.

14.10.2014 між ОСОБА_1 (Поручитель) та Акціонерним товариством Комерційного банку "Приватбанк" (Кредитор) було укладено договір поруки №POR829 (а.с.13-15), предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання відповідачем-1 зобов`язань за договорами приєднання до:

- розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (далі угода 1), по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом, б) комісійної винагороди згідно п.3.2.1.1.17 Угоди 1 в розмірі 3% від суми перерахувань, в) винагороди за використання ліміту відповідно до п.3.2.1.4.4 Угоди 1 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, г) кредиту в розмірі 50 000 грн.

Якщо під час виконання Угоди 1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг (Угода 2) по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом, б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в Угоді 2; в) кредиту в розмірі 50 000 грн.

Якщо під час виконання Угоди 2 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 2 в розмірі таких збільшень; додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

За умовами п. 1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з п.1.3 договору поручитель з умовами Угоди 1 та Угоди 2 ознайомлений.

Згідно п. 1.5. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За умовами п.2.1.2 договору у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1. цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (нь). Ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладання цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 цей договір припиняє свою дію (п.4.1. договору поруки).

За умовами п.4.2. договору поруки зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідного договору про внесення змін.

3.06.2024 позивачем було направлено на адреси відповідачів 1,2 повідомлення-вимогу від 27.05.2024 №10221ODX0S01L, в якій позивач повідомляє про наявність непогашеної заборгованості за договором та зазначає, що у випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 27.06.2024 - строк (01.01.2025), що узгоджений кредитним договором №б/н від 17.03.2011, з урахуванням заяви-анкети про зміну умов договору від 22.11.2022, буде вважатися таким, що настав 27.06.2024 (а.с.146-152).

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2011 Фермерським господарством Товарищ підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.11-12), в якій відповідач-1 просив відкрити йому банківські рахунки. Згідно названої заяви відповідач-1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

За змістом заяви, підписавши останню, відповідач висловив згоду з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування, умови якого відповідач зобов`язався виконувати.

При цьому, суд зазначає, що згідно вимог ст.204 Цивільного кодексу України укладений сторонами договір б/н від 17.03.2011, як правочин, є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

В силу приписів частин 1 та 2 статті 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

За ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

З огляду на норму ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка. Таке кредитування рахунка клієнта надає останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатності грошових коштів на його рахунку (така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 914/504/18).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідачу, починаючи з 17.03.2011, було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 1 000 грн, а згодом 25.05.2019, збільшено до 210 000 грн, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів (а.с.48-49).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.130-145), 11.11.2022 відповідачем-1 було отримано кошти у сумі 210 000 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с.50-129), та станом на 9.10.2024 заборгованість за тілом кредиту складає 133 337,89 грн.

При цьому, за період з 14.11.2022 до 26.09.2024 відповідачем було сплачено 76 662,11 грн у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Останній платіж проведено відповідачем 26.09.2024 на суму 10 000 грн.

Суд зауважує, що надана позивачем до суду виписка по рахунку є належним доказом перерахування банком кредитних коштів відповідачу-1 в силу вимог ст. 74 ГПК України.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір банківського обслуговування від 17.03.2011 є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначає, що ФГ "Товарищ" в добровільному порядку отримані кредитні кошти у повному обсязі не повернуло, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за тілом кредиту у сумі 133 337,89 грн, що вбачається з відповідного розрахунку (а.с.130-145).

Доказів у спростування наявності вказаної заборгованості, а також доказів її погашення матеріали справи не містять.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем-1 АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а строк повернення коштів є таким, що настав.

За таких обставин, суд вважає вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача-1 у сумі 133 337,89 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених АТ КБ "Приватбанк" вимог до ОСОБА_1 , як поручителя, суд вказує наступне.

Згідно зі ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Як встановлено судом, 14.10.2014 між ОСОБА_1 (Поручитель) та Акціонерним товариством Комерційного банку "Приватбанк" (Кредитор) було укладено договір поруки №POR829 (а.с.13-15), предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання відповідачем-1 зобов`язань за договорами приєднання до:

- розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (далі угода 1), по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом, б) комісійної винагороди згідно п.3.2.1.1.17 Угоди 1 в розмірі 3% від суми перерахувань, в) винагороди за використання ліміту відповідно до п.3.2.1.4.4 Угоди 1 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, г) кредиту в розмірі 50 000 грн.

Якщо під час виконання Угоди 1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг (Угода 2) по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом, б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в Угоді 2; в) кредиту в розмірі 50 000 грн.

Якщо під час виконання Угоди 2 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 2 в розмірі таких збільшень; додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

За умовами п. 1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до п.1.3 договору поручитель з умовами Угоди 1 та Угоди 2 ознайомлений.

Згідно п. 1.5. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За умовами п.2.1.2 договору у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1. цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (нь). Ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладання цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 цей договір припиняє свою дію (п.4.1. договору поруки).

За умовами п.4.2. договору поруки зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідного договору про внесення змін.

Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частинами першою, другою статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

З аналізу вимог частини першої статті 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 цього Кодексу, слідує, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, установлений законом, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на вказане, враховуючи положення договору поруки №POR829, суд зазначає про наявність у відповідача-2 обов`язку щодо виконання зобов`язання ФГ "Товарищ" за договором банківського обслуговування №б/н від 17.03.2011.

Водночас, надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обсягу відповідальності поручителя, суд враховує наступне.

Вирішуючи питання щодо застосування норм ч.1 ст.559 ЦК України, з огляду на положення ч.4 ст.236 ГПК України щодо обов`язковості висновків Верховного Суду, суд вважає за необхідне врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі №910/13109/18.

Розглядаючи спір в рамках справи №910/13109/18, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у поручителя солідарного обов`язку щодо відшкодування заборгованості за кредитним договором у зв`язку із припиненням поруки в силу положень частини першої статті 559 ЦК України (у відповідній редакції).

Приймаючи зазначену постанову, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку в подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 910/12419/18 та від 1 листопада 2019 року у справі № 910/13940/18, вказавши, що умова договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та, відповідно, необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі.

Судова практика з даного питання є сталою та послідовною, що також підтверджується постановою Верховного Суду України від 9.10.2020 по справі №903/998/19.

Проаналізувавши зміст означених постанов Верховного Суду, суд дійшов висновку що правовідносини у даній справі є подібними правовідносинам у справах №903/998/19 та №910/13109/18, оскільки договори поруки, укладені з АТ "Приват Банк", є аналогічними та містять умову про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати означений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, врахувавши при цьому, що постанова у справі 910/13109/18 приймалася з урахуванням редакції ст.559 Цивільного кодексу України, чинної до 04.02.2019. В той же час Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" було внесено зміни до ч.1 ст. 559 ЦК України та викладено її в новій редакції: "1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання".

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок в частині, що є релевантною для даної справи.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 4.2 договору поруки сторони узгодили, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, у письмовому вигляді, шляхом укладання відповідного договору про внесення змін.

Як встановлено судом з довідки позивача (а.с.48-49), кредитний ліміт ФГ „Товарищ" з огляду на укладення договору поруки був встановлений у розмірі 210 000 грн, що цілком відповідає п.1.1.1 договору поруки, водночас, доказів надання ОСОБА_1 письмової згоди на збільшення кредитного ліміту відповідача-1 з 50 000 грн до 210 000 грн, а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності матеріали справи не містять.

Враховуючи, що станом на момент укладання договору поруки ч.1 ст. 559 ЦК України була викладена в новій редакції, а також те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено погодження поручителем зміни кредитного ліміту до 210 000 грн, суд, з урахуванням положень ст. 559 ЦК України, зазначає, що відповідач-2 несе відповідальність за порушення відповідачем-1 зобов`язань в обсязі, що був погоджений договором поруки, тобто у сумі 50 000 грн.

Враховуючи наведене у сукупності, суд вказує, що вимоги позивача про покладення на поручителя обов`язку з погашення заборгованості є правомірними та обґрунтованими на суму 50 000 грн, з огляду на що вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи висновки, наведені у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", щодо розподілення судового збору у разі заявлення солідарних вимог, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд, з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, покладає витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн на ФГ "Товарищ", у сумі 454,05 грн на ОСОБА_1 , а в іншій частині на позивача.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Товарищ" (68411, Одеська обл., Арцизький р-н, село Новомирне, вул. Федосіївська, будинок 6, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість у сумі 50 000 /п`ятдесят тисяч/ грн.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Товарищ" (68411, Одеська обл., Арцизький р-н, село Новомирне, вул. Федосіївська, будинок 6, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість у сумі 83 337 /вісімдесят три тисячі триста тридцять сім/ грн 87 коп.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Стягнути з Фермерського господарства "Товарищ" (68411, Одеська обл., Арцизький р-н, село Новомирне, вул. Федосіївська, будинок 6, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) судовий збір у сумі 1 211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн 20 коп.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) судовий збір у сумі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн 18 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська