ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2025 р. Справа№ 910/8169/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 23.01.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024

у справі №910/8169/24 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп"

про стягнення 562 545,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" (далі - ТОВ "Агротрейдінг груп", відповідач) про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 459-23(ЦЗ) від 14.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови вказаного договору в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим йому були нараховані штрафні санкції. У позові ВЧ НОМЕР_1 просить стягнути з відповідача пеню у сумі 247 545,00 грн та штраф у сумі 315 000,00 грн, що разом складає 562 545,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" про стягнення 562 545,00 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" (02091, м. Київ, Харківське шосе, буд. 172-Б, офіс 204, ідентифікаційний код 42865651) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пеню у сумі 123 772 (сто двадцять три тисячі сімсот сімдесят дві) 50 коп., штрафу у сумі 157 500 (сто сімдесят сім тисяч п`ятсот) грн та судовий збір у сумі 6 750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн 54 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувавався підтвердженим фактом прострочення зобов`язання (поставки товару) з боку відповідача.

Провівши перерахунок зазначених штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування пені в сумі 247 545,00 грн та штрафу в сумі 315 000,00 грн було здійснено позивачем арифметично правильно.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 у частині відмови в позовних вимогах, а у справі прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" про стягнення штрафних санкцій на загальну суму 562 545,00 грн. - задовольнити в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" (02091, м. Київ, Харківське шосе, буд. 172-Б, офіс 204, ) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі - 5 062,90 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції (у частині відмови в позовних вимогах) необґрунтовано прийнято до уваги доводи відповідача у відзиві та запереченнях, які зводилися до того, що позивач нібито необгрунтував розмір завданих збитків, однак дане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки у даному спорі нараховано штрафні санкції, а не збитки. Тому, скаржник наголошує, що це є різні поняття та відповідальність з урахуванням наступних умов Договору, які позивач не застосовує у даному предметі спору, а навпаки розмежовує в п. 7.4 вказаного договору

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду м. Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/29 у частині стягнення з ТОВ "Агротрейдінг Груп" на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) судового збору за подання первісного позову у розмірі 6 750,54 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Агротрейдінг Груп" на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позову у розмірі 3 375, 27 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції поклав на відповідача сплату судових витрат у повному обсязі, тобто без урахування приписів статті 129 ГПК України. На думку Відповідача, з урахуванням приписів статті 129 ГПК України, правильним би було стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 3 375, 27 грн..

Письмові пояснення

23.01.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла письмова промова у справі №910/8169/24, яка залишена колегією суддів без розгляду як така, що подана з пропуском процесуального строку, встановленого ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8169/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

28.11.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8169/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.01.2025.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 20.11.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24. Об`єднано апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 в одне апеляційне провадження. Розгляд апеляційних скарг ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 здійснювати у раніше призначену дату та час, а саме: 23.01.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явилися в судове засідання 23.01.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційних скарг.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Установлено, що 14.06.2023 між ВЧ НОМЕР_1 (далі - замовник) та ТОВ "Агротрейдінг груп" (далі - постачальник) був укладений договір поставки № 459-23(ЦЗ) від 14.06.2023 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовнику товари, зазначені в специфікації (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) товару: фляга індивідуальна польова, чохол до фляги індивідуальної польової, код ДК 021:2015 - 39220000-0 "Кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування". Кількість товарів в асортименті та цінами згідно специфікації (додаток № 1). Загальна сума договору складає: 7 965 000,00 грн без ПДВ (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору ціна на товар зазначається у специфікації (додаток № 1) із врахуванням тари, упаковки, транспортних та інших витрат. Підставою для оплати вважається рахунок (рахунок-фактура) та накладна постачальника, підписана сторонами.

Відповідно до п. 5.1 договору строк (термін) поставки (передачі) товарів: постачальник зобов`язаний поставити товари у розпорядження замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору в термін не пізніше 31.07.2023.

Пунктом 5.2 договору сторони передбачили місце поставки (передачі) товарів: поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Поставка та передача товарів замовнику на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010) за адресою: АДРЕСА_2 .

До кожної партії товару що постачається постачальник обов`язково надає замовнику видаткові накладні (не менше двох примірників замовнику), рахунки - фактури (не менше одного примірника замовнику), завірені підписами уповноваженої особи (осіб) постачальника (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2023.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 т. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (ч. 2 ст. 267 ГК України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору сторони підписали специфікацію № 1, в якій погодили найменування товару (фляга індивідуальна та чохол до фляги індивідуальної польової), кількість та ціну товару, а саме: чохли до фляг індивідуальних в кількості 15 000 шт. на суму 3 465 000,00 грн та фляги індивідуальні польові в кількості 15 000 шт. на суму 4 500 000,00 грн (загальна сума товару - 7 965 000,00 грн). Строк поставки товару - до 31.07.2023.

Разом з цим встановлено, що поставку обумовленого товару відповідач здійснив позивачу з порушенням визначеного договором строку, а саме: чохли до фляг індивідуальних в кількості 15 000 шт. на суму 3 465 000,00 грн поставив - 14.08.2023 (з простроченням на 13 календарних днів); фляги індивідуальні польові в кількості 15 000 шт. на суму 4 500 000,00 грн поставив - 15.09.2023 (з простроченням на 45 календарних днів), що підтверджується видатковими накладними № 11 від 14.08.2023 та № 9 від 15.09.2023, наявними в матеріалах справи.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не заперечуючи факту прострочення поставки товару, відповідач листами № 318 від 31.07.2023 та № 337 від 30.08.2023 повідомив позивача про виникнення обставин непереборної сили, а саме - у країні виробника замовленого товару (Китайська народна республіка) стався ураган шостого рівня небезпеки, що спричинив значну повінь та руйнування, у зв`язку з чим місцевою владою було прийняте рішення про призупинення робочих процесів підприємств, припинення електро- та водопостачання, що зупинило роботу фабрики з виготовлення товару, на підтвердження чого у подальшому відповідач надав сертифікати Полтавської Торгово-промислової палати № 5301-23-3745 від 28.08.2023 та № 5301-23-4010 від 25.09.2023.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ "Агротрейдінг груп" просить звільнити його від відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій, нарахованих позивачем, або зменшити їх розмір на 90%, оскільки прострочення зобов`язання сталося не з його вини.

Позивач, зі свого боку, у відповіді на відзив проти наведених доводів заперечив та вказав, що предметом укладеного сторонами договору є поставка товарів військового призначення, необхідних в умовах відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, а невчасна поставка такого товару змусила позивача, який виконує обов`язки забезпечення в умовах воєнного стану, додатково здійснити пошук нових фінансових та організаційних ресурсів для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань та функцій.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Також відповідно до п. 9.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Згідно з п. 9.2 договору сторона, для якої склались обставини непереборної сили, зобов`язана не пізніше п`ятнадцяти днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні копію звернення до відповідної Торгово-промислової палати України або уповноваженої регіональної торгово-промислової палати. Сторона для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) зобов`язана надати впродовж 30 днів з дня такого повідомлення іншої сторони сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою регіональною торгово-промисловою палатою, яким засвідчене настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Аналогічні умови застосовуються стороною в разі припинення дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та їх наслідків.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами договору відповідач листами № 318 від 31.07.2023 та № 337 від 30.08.2023 повідомив позивача про те, що оскільки ТОВ "Агротрейдінг груп" самостійно не виготовляє замовлений товар, а закуповує його за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним з NOPS SP z.o.o. (Республіка Польща), яке, у свою чергу, поставляє такий товар від виробника, що знаходиться в Китайській народній республіці, де сталася повінь та введено надзвичайний стан, для відповідача настали форс-мажорні обставини.

А 30.08.2023 та 26.09.2023 відповідач направив позивачу сертифікати Полтавської Торгово-промислової палати № 5301-23-3745 від 28.08.2023 та № 5301-23-4010 від 25.09.2023, згідно з якими на час виконання договору поставки № 459-23(ЦЗ) від 14.06.2023 діяли обставини непереборної сили.

За змістом ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з правовими висновками, що викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам, суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

У даному випадку, надаючи оцінку висновкам, що містяться в сертифікатах Полтавської Торгово-промислової палати № 5301-23-3745 від 28.08.2023 та № 5301-23-4010 від 25.09.2023, суд виходить з того, що згідно з указаними сертифікатами причиною невиконання відповідачем зобов`язання перед позивачем з поставки товару у визначений договором строк є неможливість поставки товару його контрагентом - NOPS SP z.o.o. (Республіка Польща).

З цього приводу слід зазначити, що за змістом ст. 96 ЦК України та ст. 42 ГК України у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

У даному випадку відповідач, як суб`єкт господарювання, що здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи договір на поставку товару для військових потреб, усвідомлював, що є метою такої поставки, що кінцевою датою поставки є дата, визначена у цьому договорі, з огляду на що повинен був розумно оцінити всі обставини з урахуванням виду своєї діяльності, реальних умов виконання договору та можливості поставки товару у погоджений сторонами строк за рахунок інших постачальників (виробників).

За висновком суду, обставини порушення контрагентом своїх зобов`язань за договором поставки, наведені відповідачем, не є свідченням настання обставин непереборної сили, що спричинили (стали причиною) порушення зобов`язання, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, мали та могли бути передбачені та враховані відповідачем при укладенні договору з огляду на його обізнаність про цілі та мету поставки, а також необхідності поставки відповідного товару із-за кордону.

Тобто для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.

Крім того колегія суддів враховує, що надані ТПП висновки не є висновками судової експертизи у розумінні положень Закону України "Про судову експертизу", а представляють собою думку авторитетних та незалежних фахівців з певного питання, поставленого перед ТПП.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 03.09.2020 у справі № 910/15637/19 та від 10.09.2020 у справі № 910/13459/18, у разі надання до суду документів, виданих торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень учасником справи в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, такі документи відповідно до ст. 73 ГПК України є доказами, які згідно з частинами 1, 2 статті 86 та статті 104 цього Кодексу не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Суд в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи оцінює ці докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Зважаючи на викладене та враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів цілком погоджується із судом першої інстанції, що надані відповідачем висновки ТПП України не є належними доказами настання форс- мажорних обставин у спірних відносинах, оскільки зазначені в них твердження стосуються виключно правовідносин позивача з його контрагентом за укладеним ними договором, що не є підставою від звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

За таких обставин колегія суддів констатує, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором поставки № 26 від 22.06.2023, у зв`язку з чим для нього настають правові наслідки, встановлені законом та цим договором.

За приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Колегія суддів приймає до уваги, що позивач у справі є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, при цьому порушення пов`язане з виконанням державного контракту, що фінансується за рахунок державного бюджету, та між сторонами виникли негрошові зобов`язання (поставка товару), як це передбачено у ч. 2 ст. 231 ГК України.

Також згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник (відповідно до ч. 2, ст. 231 ГКУ) сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За таких обставин, враховуючи підтверджений факт прострочення зобов`язання (поставки товару) з боку відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги про нарахування штрафних санкцій заявлені позивачем правомірно.

У даному випадку за несвоєчасну поставку позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого в строк товару (з 01.08.2022 по 13.08.2023 на суму 3 465 000, 00 грн., з 01.08.2023 по 14.09.2023 на суму 4 500 000,00 грн), що склала 247 545,00 грн та штраф у сумі 315 000,00 грн.

Здійснивши перерахунок зазначених штрафних санкцій, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування пені в сумі 247 545,00 грн та штрафу в сумі 315 000,00 грн було здійснено позивачем арифметично правильно.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90 % до 56 254,50 грн. та заперечень апеляційної скарги позивача щодо зменшення судом першої інстанції штрафних санкцій на 50%, колегія суддів зазначає таке.

Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно з збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

Втім, як вірно зазначено судом першої інстанції, що закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення неустойки; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору поставки № 459-23(ЦЗ) від 14.06.2023 відповідач здійснив поставку позивачу всього обсягу замовленого товару; зі сторони позивача відсутні претензії щодо якості й комплектності поставленого товару.

Крім того колегія суддів враховує, що прострочення поставки товару становить незначний період, відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов`язань за договором та недобросовісної поведінки при виконанні своїх договірних зобов`язань не допускав.

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у країні виробника замовленого позивачем товару (Китайська народна республіка) стався ураган шостого рівня небезпеки, що спричинив значну повінь та руйнування, у зв`язку з чим місцевою владою було прийняте рішення про призупинення робочих процесів підприємств, припинення електро- та водопостачання, що зупинило роботу фабрики з виготовлення товару.

Таким чином суд першої інстанції, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, незначності прострочення поставки, прийшов до цілком обгрунтованого висновку про наявність виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Разом з цим суд приймає до уваги, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити для нього непомірний тягар і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контракту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій. Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.07.2022 у справі № 925/577/21.

На підставі наведеного та з урахуванням встановлених обставин у справі колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що обґрунтованим є зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій на 50%, у зв`язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у сумі 123 772,50 грн (247 545,00*50%) та штраф у сумі 157 500,00 грн (315 000*50%), що разом складає 281 272,50 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача, а у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Інші доводи, наведені скаржниками в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24, за наведених скаржниками доводів та в межах апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдінг груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/8169/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

4. Матеріали справи №910/8169/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 03.02.2025.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім