ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року

м. Київ

cправа № 924/793/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник ФГ "Золотий жайвір" - Покотило Ю. В.,

представник ТОВ "Суффле Агро Україна" - Нечитайло Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024

у складі колегії суддів: Саврій В. А. - головуючий, Павлюк І. Ю., Коломис В. В.

та на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2024

у складі судді Виноградової В. В.

у справі № 924/793/24

за заявою Фермерського господарства "Золотий жайвір"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання застосування положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. Фермерське господарство "Золотий жайвір" (далі - ФГ "Золотий жайвір") звернулося до Господарського суду Хмельницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (далі - ТОВ "Суффле Агро Україна").

2. Заява про відкриття провадження у справі про банкрутство мотивована тим, що за період з моменту укладення договору поставки № від 22.04.2019 між сторонами і до 31.07.2024 ФГ "Золотий жайвір" сплатило на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" за період з 22.04.2019 по 29.03.2023 грошові кошти або поставило товар в зарахування зустрічних вимог на загальну суму 59 856 407,41 грн. У той же час ТОВ "Суффле Агро Україна" поставило на користь ФГ "Золотий жайвір" товарів на загальну суму 34 047 229,65 грн. З огляду на непоставку ТОВ "Суффле Агро Україна" товару на суму 25 809 177,76 грн за період з 30.03.2023 по 31.07.2024 та невиконання ним вимоги ФГ "Золотий жайвір" про повернення вказаної суми переплати у встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України строк, заявник вважає, що боржник неспроможний виконати грошові зобов`язання інакше, як через застосування процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

3. Суд першої інстанції встановив, що в обґрунтування поданої ФГ "Золотий жайвір" заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство заявником надано копію договору поставки № від 22.04.2019, укладеного між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ФГ "Золотий жайвір" (покупець), який направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю (п. 1.1 договору).

4. Також місцевий господарський суд зазначив, що 01.12.2019 між сторонами укладено договір поставки № (далі - договір), направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2020 року (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.1.1 договору у відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - товари): - насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; - засоби захисту рослин; - мінеральні добрива, органічні добрива та сидерати; - добрива для позакореневого підживлення.

Відповідно до п. 1.1.3 договору сторони домовились, що зобов`язання Покупця з оплати згідно даного договору та усіх специфікацій/додатків тощо до нього (крім поставки на умовах передплати) мають бути забезпечення/у спосіб, прийнятний для Продавця: а) аграрною розпискою та/або, в) заставою нерухомості, рухомого майна, цінних паперів, майновою порукою; та/або с) персональною порукою керівників, власників Покупця, третіх осіб, банківською гарантією; та /або д) іншим чином у спосіб, не заборонений законом та прийнятний для Продавця.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що загальний об`єм поставки означатиме або плановий об`єм поставки, зазначений у специфікаціях до даного договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів.

Право власності на товар переходить до покупця в момент відвантаження, якщо інше не погоджено сторонами додатково (п. 3.1.1 договору).

У п. 4.4 договору зазначено, що у разі поставки товару продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від покупця, кінцевою датою розрахунків (в т. ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної.

Незалежно від строків оплати, зазначених в даному договорі чи додатках/специфікаціях до нього, строк оплати вважатиметься таким, що настав, зокрема: а) у разі, коли у продавця виникає зустрічне зобов`язання перед покупцем за договорами поставки зерна. В такому разі строк оплати товару на суму зустрічного зобов`язання вважатиметься таким, що настав, а продавець матиме право на зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку, передбаченому ст. 601 ЦК України; б) з моменту винесення ухвали про прийняття до розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство покупця; д) у разі порушення покупцем умов договору забезпечення (аграрної розписки, застави тощо) (п. 4.7 договору).

07.09.2020 між сторонами укладено додаток №3 до договору, в якому сторони погодили продовження строку дії договору на 2021 рік (до 31.12.2021 включно, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання).

01.01.2022 сторонами укладено додаток №4 до договору, в якому строк його дії продовжено на 2022 рік (до 31.12.2022 включно, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання).

5. Суд першої інстанції також зазначив, що заявником до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та до заяви від 08.09.2024 надано відповідно копії платіжних інструкцій від 12.09.2019, 25.10.2019, виписок з рахунку за період з 20.11.2019 по 06.12.2019, банківської виписки за період з 19.10.2020 по 29.03.2023, актів зарахування зустрічних однорідних вимог за період з 22.08.2019 по 01.10.2021, видаткових накладних за період з 11.09.2020 по 29.01.2021, коригувань кількісних та вартісних показників за період з 25.10.2019 по 03.11.2021, претензії ФГ "Золотий жайвір" до ТОВ "Суффле Агро Україна" від 03.08.2024 з вимогою сплати 28209177,76 грн заборгованості за договором №; копії виписки з рахунку за період з 11.08.2020 по 10.12.2021, видаткових накладних за період з 08.06.2019 по 06.12.2021, коригування кількісних та вартісних показників за період з 18.05.2020 по 10.12.2021.

6. Заперечуючи проти заяви ФГ "Золотий жайвір", ТОВ "Суффле Агро Україна" стверджувало, що правовідносини сторін за договором №, у тому числі за вказаний заявником період, були предметом судового розгляду у справах №924/1012/23, №924/606/23, де встановлено, що боржник поставив заявнику товару на суму 69 511 942,35 грн, а не на 34 047 229,65 грн, як стверджує заявник, а тому заборгованість самого заявника перед боржником становить 4457 155,76 грн.

7. Судами першої та апеляційної інстанції з`ясовано, що в матеріали справи ТОВ "Суффле Агро Україна" надано копії позовної заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" до ФГ "Золотий жайвір" про стягнення на підставі договору поставки № заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків річних, а саме: 4 457 155,76 грн боргу, 4 376 317,61 грн пені, 668 573,36 грн штрафу, 1 353 768,95 грн інфляційних втрат, 7324567,27 грн 48% річних, з доданими документами, зокрема у підтвердження поставки товарів на суму 69511942,35 грн (т.1, а.с. 139 - т.2, а.с. 235).

07.02.2024 рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1012/23 задоволено позовні вимоги ТОВ "Суффле Агро Україна" ФГ "Золотий жайвір" про стягнення на підставі договору поставки № заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків річних, а саме: 4 457 155,76 грн основного боргу, 4 376 317,61 грн пені, 668 573,36 грн штрафу, 1 353 768,95 грн інфляційних втрат, 7 324 567,27 грн 48% річних.

03.06.2024 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду залишено без змін рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.02.2024 у справі №924/1012/23.

18.09.2024, як встановив суд апеляційної інстанції, постановою Верховного Суду у справі №924/1012/23 скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.02.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 у справі №924/1012/23, а справу №924/1012/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

8. Також, судами вказано, що на розгляді Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/796/24 за позовом ФГ "Золотий жайвір" до ТОВ "Суффле Агро Україна" про стягнення 25 809 177,76 грн заборгованості за договором поставки №.

9. Крім цього, ФГ "Золотий жайвір" зверталося з позовом до ТОВ "Суффле Агро Україна", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінського Володимира Євгеновича про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. від 17.05.2023, зареєстрованого в реєстрі за №1487, таким, що не підлягає виконанню.

13.09.2023 рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/606/23 відмовлено у задоволенні позову ФГ "Золотий жайвір".

09.11.2023 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду залишено без змін рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.09.2023 у справі №924/606/23.

При цьому, судами у справі №924/606/23 встановлено, що 28.01.2022 ФГ "Золотий жайвір" видано на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" фінансову аграрну розписку, що була посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Щербатюк Н.М. та зареєстрована у реєстрі за №117 (в реєстрі аграрних розписок за №8122), відповідно до умов якої ФГ "Золотий жайвір" (боржник) зобов`язалося до 25 червня 2022 року сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" (кредитор, отримувач коштів) грошову суму в розмірі 2 555 000,00 грн. Згідно пункту 3 Розписки статус кредитора підтверджується договором № від 01.12.2019, укладеним між боржником та кредитором.

Також, у справі №924/606/23 встановлено, що відповідно до реєстру видаткових накладних (розрахунків коригування) у період з 26.04.2019 по 10.12.2021 ТОВ "Суффле Агро Україна" поставило ФГ "Золотий Жайвір" товар на загальну суму 69511942,35 грн, а ФГ "Золотий жайвір" перерахувало на рахунок ТОВ "Суффле Агро Україна" 3225615,83 грн.

17.05.2023 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським Володимиром Євгеновичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №1487, про стягнення з боржника ТОВ "Золотий жайвір" на користь стягувача ТОВ "Суффле Агро Україна" на підставі вказаної фінансової аграрної розписки, якою встановлене безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму 2555000,00 грн у строк до 25.06.2022 (включно).

У справі №924/606/23 встановлено, що строк виконання фінансової аграрної розписки настав 25.06.2022, на ній відсутній напис "Виконано". При цьому доказів перенесення дати виконання зобов`язань, виконання фінансової аграрної розписки позивачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було. З огляду на викладене, враховуючи приписи Закону України "Про аграрні розписки" та Закону України "Про нотаріат", суди дійшли висновку, що підстави звернення ТОВ "Суффле Агро Україна" до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є безумовними.

Крім цього, у справі №924/606/23 суд зазначив, що платіжні доручення, згідно з якими ФГ "Золотий жайвір" перерахувало на рахунок ТОВ "Суффле Агро Україна" 3 225 615,83 грн, не є належними доказами виконання безумовного грошового зобов`язання за аграрною розпискою, оскільки у вказаних платіжних дорученнях відсутня інформація про сплату коштів за аграрною розпискою, а в призначеннях платежів вказано "оплата згідно рахунку № від 26.04.2022" та "оплата згідно договору № від 01.12.2019", що свідчить про відсутність доказів виконання безумовного грошового зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою в сумі 2555000,00 гривні.

10. 06.09.2024 ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі №924/700/24 було відкрито провадження про банкрутство ФГ "Золотий жайвір" за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна", в тому числі, визнано вимоги кредитора ТОВ "Суффле Агро Україна" у сумі 2 555 000 грн основного боргу за вказаною вище фінансовою аграрною розпискою.

11. 14.09.2024 ФГ "Золотий жайвір" подано суду першої інстанції клопотання (від 14.09.2024), в якому просило невідкладно надіслати матеріали справи №924/793/24 для розгляду в рамках справи про банкрутство ФГ "Золотий жайвір" №924/700/24. Обґрунтовуючи клопотання, заявник повідомив, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.09.2024 у справі №924/700/24 було відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ "Золотий жайвір" та вказав, зокрема на положення ст. ст. 7, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 20 ГПК України щодо необхідності розгляду заяв у спорах, стороною яких є боржник, в межах справи про банкрутство боржника.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

12. 16.09.2024 ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі №924/793/24 відмовлено у клопотанні ФГ "Золотий жайвір" (від 14.09.2024) про передання матеріалів справи № 924/793/24 для розгляду в межах справи № 924/700/24 про банкрутство ФГ "Золотий жайвір".

Відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна" за заявою ФГ "Золотий жайвір".

Заяву арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича (від 29.08.2024) про згоду на участь у справі (про призначення розпорядником майна боржника) - залишено без розгляду.

13. Щодо клопотання заявника про передачу матеріалів справи № 924/793/24 для розгляду в межах справи № 924/700/24 суд вказав, що вимоги, заявлені у заяві ФГ "Золотий жайвір" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна", не відносяться до спорів, передбачених ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а надіслання матеріалів справи про банкрутство боржника до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство кредитора такого боржника, чинним законодавством не передбачена.

14. Відмовляючи у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна" за заявою ФГ "Золотий жайвір", суд першої інстанції керувався положеннями абзацу другого ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства та дійшов висновку про спірність вимог заявника на суму 25 809 177,76 грн та наявність спору про право щодо них.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

15. 04.11.2024 постановою Північно-західного апеляційного господарського (повний текст складено 07.11.2024) ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2024 у справі № 924/793/24 - залишено без змін.

16. Суд апеляційної інстанції визнав вірним висновок місцевого господарського суду про те, що надані в обґрунтування позицій сторін докази свідчать про недоведення заявником безспірності його грошових вимог, існування суперечки з приводу прав та обов`язків сторін, в тому числі щодо суті, суми зобов`язання, тобто існує спір про право щодо вимог заявника, що унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. 20.11.2024 (через підсистему "Електронний суд") ФГ "Золотий жайвір" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського від 04.11.2024 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2024 у справі №924/793/24; справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18. Касаційна скарга подана з підстави, визначеній у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України.

19. Скаржник доводить порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та без врахування висновків Верховного Суду, що викладені в постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, від 06.04.2023 у справі №902/560/20, від 25.06.2024 у справі №918/1280/23.

20. Скаржник стверджує, що заборгованість ТОВ "Суффле Агро Україна" перед ФГ "Золотий жайвір" на підставі договору поставки № становить 25 809 177,76 грн, строк для виконання вимоги кредитора, визначений ч. 2 ст. 530 ЦК України, сплив 12.08.2024. Скаржник вказує, що ТОВ "Суффле Агро Україна" у його відповіді на відзив у справі №924/1012/23 самостійно було повідомлено про збитковість ТОВ "Суффле Агро Україна", що свідчить про неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання не інакше, як через застосування процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

21. Скаржник не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність спору про право як підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі про банкрутство та вказує, що доказів оспорення вимог ініціюючого кредитора до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником до суду не подано.

22. Зазначає, що заперечення боржника щодо вимог заявника були обґрунтовані виключно посиланням на обставини справи №924/1012/23, однак постановою Верховного Суду від 18.09.2024 у вказаній справі рішення судів попередніх інстанцій було скасовано, а справу №924/1012/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області. Незважаючи на це суд дійшов висновку про спірність вимог заявника у цій справі.

23. Крім того, скаржник доводить, що звернення ФГ "Золотий жайвір" до Господарського суду Хмельницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна", навіть за наявності вже відкритого провадження за позовом про стягнення заборгованості з ТОВ "Суффле Агро Україна" (справа № 924/796/24) не є порушенням принципу процесуальної економії, оскільки за змістом статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, що узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі №918/1280/23.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

24. 06.01.2025 до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ "Суффле Агро Україна", в якому наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, стверджуючи про відсутність заборгованості ТОВ "Суффле Агро Україна" перед ФГ "Золотий жайвір" на наявність спору про право між сторонами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

26. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі абзацу другого ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

27. Оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, здійснивши перевірку правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

28. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУзПБ (в редакції на час звернення ініціюючого кредитора) право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

29. Частиною першою, третьою статті 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається, серед інших, кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема: виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви; відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

30. Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

31. Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

32. Відповідно до ч. 1-3 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

33. Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

34. Поряд з цим, у силу частини восьмої статті 39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

35. Таким чином, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів (постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

36. За таких обставин, на думку Верховного Суду, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

37. Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

38. З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

39. Відповідно до частини 6 статті 39 КУзПБ, однією з підстав для відмови у відкритті провадження у справі визначено те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

40. Спір про право - це суперечність між суб`єктами цивільного права, яка виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншої і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

41. Поняття "спір про право" має розглядатися з його наповненням сутнісним, а не виключно формальним змістом.

42. Тому, вирішуючи питання, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення/забезпечення належного виконання за зверненням до суду. Спір про право може проявлятися також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за участю суду.

43. Отже, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням, невизнанням або недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права (наведені висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21).

44. Законодавство не містить переліку критеріїв для висновку про існування спору про право, який може бути виражений як в процесуальній формі - підтверджуватися судовими актами, так і матеріально-правовій формі - підтверджуватися юридичними фактами. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/1922/20, від 24.11.2021 у справі № 902/560/20, від 20.07.2022 у справі № 904/6023/21.

45. Водночас заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ (висновок Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі №911/593/20).

46. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстав виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

47. Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду справ за участю боржника та кредитора з питань, що зазначені вище (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21).

48. Встановлення відсутності спору про право щодо вимог кредитора (ініціюючого) є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20.

49. Дослідивши заяву ФГ "Золотий колос" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна" та заперечення боржника, суди попередніх інстанцій встановили, що в обґрунтування кредиторських вимог до боржника в сумі 25 809 177,76 грн заявник посилається на наявність у боржника заборгованості за договором №, що виникла за період з 22.04.2019 по 29.03.2023 внаслідок поставки боржнику товару або сплати коштів в зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 59 856 407,41 грн, тоді як боржником поставлено заявнику товару лише на суму 34 047 229,65 грн.

50. ТОВ "Суффле Агро Україна", заперечуючи проти заяви ФГ "Золотий жайвір", стверджувало, що правовідносини сторін за договором №, у тому числі за вказаний заявником період, були предметом судового розгляду у справах №924/1012/23, №924/606/23, де встановлено, що боржник поставив заявнику товару на суму 69 511 942,35 грн, а не на 34 047 229,65 грн, як стверджує заявник, а тому заборгованість самого заявника перед боржником становить 4 457 155,76 грн.

51. Разом з тим, як встановив суд апеляційної інстанції, постановою Верховного Суду від 18.09.2024 було скасовано рішення та постанову судів попередніх інстанцій у справі №924/1012/23 за позовом ТОВ "Суффле Агро Україна" до ФГ "Золотий жайвір" про стягнення 4 457 155,76 грн основного боргу, 4 376 317,61 грн пені, 668 573,36 грн штрафу, 1 353 768,95 грн інфляційних втрат, 7 324 567,27 грн 48% річних за договором №, а справу №924/1012/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

52. Верховний Суд вважає, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що направлення на новий розгляд справи №924/1012/23 не спростовує наявності спору між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ФГ "Золотий жайвір" щодо заборгованості за договором поставки №, оскільки спір надалі триває та перебуває на розгляді Господарського суду Хмельницької області. Відтак Верховний Суд відхиляє протилежні доводи скаржника.

53. Отже, встановивши, що матеріали справи не містять доказів вирішення спору між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ФГ "Золотий жайвір" щодо заборгованості за договором №, натомість надані в обґрунтування позицій сторін докази свідчать про недоведення заявником безспірності його грошових вимог, існування суперечки з приводу прав та обов`язків сторін, в тому числі щодо суті, суми зобов`язання, тобто існує спір про право щодо вимог заявника, суди першої та апеляційної інстанції дійшли заснованого на законі та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна" за заявою ФГ "Золотий жайвір" на підставі положень частини шостої статті 39 КУзПБ.

54. Твердження скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, від 06.04.2023 у справі №902/560/20 щодо застосування ч. 6 ст. 39 КУзПБ та встановлення наявності спору про право до вимог ініціюючого кредитора колегія суддів відхиляє, оскільки скаржник фактично у касаційній скарзі лише цитує загальні висновки Верховного Суду і не обґрунтовує та не конкретизує, в чому саме полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій висновкам Верховного Суду у вказаних ним постановах. При цьому Суд зауважує, що відмінність застосування норм статті 39 КУзПБ у вирішенні питання наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у кожній конкретній справі про банкрутство зумовлена неоднаковими фактичними обставинами цих справ, встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, що виключає подібність таких справ за змістовним критерієм.

55. Відносно посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду у постанові від 26.05.2024 у справі № 918/1280/23, де Суд зазначив, що звернення заявника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за наявності вже відкритого провадження за позовом про стягнення заборгованості з боржника не є порушенням принципу процесуальної економії, оскільки за змістом статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, колегія суддів відзначає таке. У вказаній справі, № 918/1280/23 грошові зобов`язання боржника перед ініціюючим кредитором виникли на двох різних підставах: частина зобов`язань за Договором поставки № від 19.11.2019, а частина за Фінансовими аграрними розписками № 13 та № 14 (безумовне грошове зобов`язання), на відміну від цієї справи де вимоги заявника у цій справі та №924/796/24 заявлені з однієї і тієї ж підстави, що свідчить про неподібність обставин цієї справи та зазначеної скаржником.

56. Суд також не бере до уваги доводи скаржника про збитковість ТОВ "Суффле Агро Україна", оскільки такі, по-перше, спрямовані на встановлення обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції. По-друге, такі аргументи не спростовують законних висновків судів попередніх інстанцій, що вимоги заявника свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, що унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство.

57. Отже, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану їм оцінку, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи не є підставою для скасування ухвалених судових рішень та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції, натомість фактично зводяться до незгоди з наданою оцінкою наявним у матеріалах справи доказам та до необхідності додаткової їх перевірки, що виходить за межі перегляду справи в суді касаційної інстанції.

58. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23).

59. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

61. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі ухвала та постанова судів попередніх інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Суффле Агро Україна" за заявою ФГ "Золотий жайвір" - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

62. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2024 у справі № 924/793/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік