Справа № 5010/1167/2012-Б-25/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.01.2025 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О.В.,
секретар судового засідання Михайлюк А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 04.01.2025 (вх.№102/25 від 06.01.2025) про покладення на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу в справі
за заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій Холдинг групп"
про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій Холдинг групп"
учасники справи не з`явилися
06.01.2025 через систему "Електронний суд" до суду від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява від 04.01.2025 (вх.№102/25), в якій заявник просить стягнути з Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного МРУ Міністерства юстиції судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн згідно з договором №23-11/2024/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.11.2024.
Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.01.2025, суд призначив судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу на 16.01.2025.
13.01.2025 до відділу документального забезпечення канцелярії суду від Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції надійшли заперечення №30 від 09.01.2025 (вх.№506/25) на заяву про покладення на відділ державної виконавчої служби судових витрат.
Відповідно до ухвали Господарського суду від 14.01.2025, у зв`язку з тим, що з 16.01.2025 по 20.01.2025 суддя Рочняк О.В. перебувала у відпустці, суд змінив дату та час судового засідання у справі № 5010/1167/2012-Б-25/26 на 23.01.2025.
Сторонам ухвалу від 14.01.2025 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Копії ухвали від 14.01.2025 доставлено до електронних кабінетів сторін 14.01.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 15.01.2025.
Представники сторін в судове засідання не з`явилися, однак ТОВ "Ніко-Тайс" в поданій заяві про покладення на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, просив суд розгляд заяви здійснювати по суті за відсутності представника заявника.
Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Заява ТОВ "Ніко-Тайс" мотивована тим, що відповідно до ст. 344 ГПК України, у випадку постановлення ухвали про задоволення скарги заявника, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються на орган державної виконавчої служби. Також заявник, посилаючись на постанови Об`єднаної Палати Верховного суду та Верховного суду у складі Касаційного господарського суду, зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У запереченнях ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області просив суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", посилаючись на те, що товариством не надано доказів в підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів, зокрема, не подано доказів сплати ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" коштів в розмірі 6 000 грн. Також ВДВС вказав на те, товариством не наведено поважних причин для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Розглянувши заяву ТОВ "Ніко-Тайс" про покладення на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Згідно зі ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 126 ГПК України і ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
В ч. 3 ст. 124 ГПК України визначено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Звертаючись до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про покладення на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ТОВ "Ніко-Тайс" просив стягнути 6 000 грн судових витрат.
Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Відповідно до ч.3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" надав суду договір №23-11-2024/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.11.2024, акт здачі-приймання виконання робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.01.2025, акт прийому-передачі документів від 23.11.2024.
Так, 23.11.2024 між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (замовник) та адвокатом Грищенко Олександр Миколайович (виконавець) укладено договір №23-11-2024/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги).
Відповідно до п. 1.2 договору, правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.
В п. 3.1 договору сторони погодили, що вартість виконання передбачених договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи з того, що вартість 1 години роботи виконавця складає 1500,00 грн по підготовці матеріалів. При цьому, сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону. Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема та не обмежуючись, становить:
- ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 1500 грн;
- судові засідання - 2 000 грн за одне судове засідання (у випадку затримки часу початку призначеного слухання, тривалості очікування на початок призначеного до слухання судового засідання як наслідок витрати часу більше ніж година від дати призначеного початку судового засідання, відповідна участь у судовому засіданні становитиме 2500 грн);
- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складення процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду, інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 1500 грн/година;
- витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.
Згідно з п. 3.2 договору, замовник повинен здійснити сплату грошових коштів наступним чином: 100% вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг оплачується протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення/прийняття судового рішення за результатами завершення розгляду судом справи №5010/1167/2012-Б-25/26 за скаргою замовника на дії та/або бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного МРУ Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №72176903 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2021.
За змістом п. 3.8 договору, розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника, у відповідності до п. 1.1., 2.1. договору) визначається на рівні до двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.11.2024 зазначено, що за період з 23.11.2024 по 02.01.2025 виконавець (адвокат Грищенко Олександр Миколайович) передав, а замовник (ТОВ "Ніко-Тайс") прийняв надані адвокатом послуги вартістю 6 000 грн. (4 год. х 1500 грн).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
У пунктах 133-135 постанови від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18".
У цьому контексті Суд також враховує, що у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та наведено такі висновки:
"… У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи".
"Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу".
"У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами 5 - 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Керуючись нормами статті 129 ГПК України, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 29 лютого 2024 року у справі № 922/1341/23.
Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Дослідивши надані заявником докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у зв`язку зі розглядом скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру та є завищеним.
Так, на виконанні у ВДВС знаходиться наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Меркурій Холдинг групп" на користь ТОВ "Компанія" "НІКО-ТАЙС" 2270 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
В межах цієї справи ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" вже втретє звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання наказу у справі №5010/1167/2012-Б-25/26 від 12.11.2021 про стягнення 2270 грн та стягнення з ВДВС витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2022 вже стягнуто з ВДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ТОВ "Ніко-Тайс" - 8600 грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу, а ухвалою від 20.01.2022 - 5 030 грн 00 коп.
Крім того, практика стягнення ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з задоволенням скарг на бездіяльність державних виконавців є системною. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в переважній більшості справ ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" зверталось до суду із скаргою на бездіяльність державних виконавців та у подальшому - із заявами про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Подані скаржником скарги на бездіяльність державних виконавців та відповідно заяви про відшкодування витрат на професійну правову допомогу є однотипними, зміст яких базується в більшості на судовій практиці Верховного Суду України, а отже не потребувалось значного часу для їх написання та подання до суду. До того ж, одним із видів діяльності ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" є діяльність у сфері права. При цьому матеріали скарги не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, що свідчить про необґрунтованість витрачання 4 годин часу на складення скарги.
Суд враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 з аналогічних правовідносин за участі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс").
Врахувавши характер правовідносин, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються (тим більше за рахунок держави), ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру витрат стягувача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн.
З огляду на викладене, враховуючи, що суд не зобов`язаний не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, керуючись вимогами щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності та з метою запобігання зловживанням ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" правом на компенсацію вартості правничої допомоги, суд дійшов висновку покласти на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції витрати ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на професійну правничу допомогу частково - у розмірі 1 500 грн 00 коп.
Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 234-235, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд
заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 04.01.2025 (вх.№102/25 від 06.01.2025) про покладення на Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.01.2025

Суддя О.В. Рочняк