РІШЕННЯ

м. Київ

23.01.2025Справа № 910/9993/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д. , за участю секретаря судового засідання Бевзи А.М. , розглянув у відкритому судовому засіданні справу №910/9993/24 за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Державного бюро розслідувань про стягнення грошових коштів за участі представника відповідача Усатенка Д.І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, а також матеріальні витрати (збитки), завдані неправомірними діями відповідача, які полягають у не реєстрації заяви про вчинення кримінального правопорушення.

1.2. Відповідач заперечив щодо позову.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. У квітні 2021 року Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою №159 про вчинення кримінального правопорушення суддею Сокальського районного суду Львівської області.

2.2. Листом №1794зкп/10-16-06-7822/21 від 07.05.2021 Державне бюро розслідувань повідомило позивача про направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення за належністю для розгляду до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

2.3. Листом №Б-2999/12-11/21 від 21.05.2021 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові повідомило позивача, що із обставин, викладених у зверненні, на даний час, підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, не вбачається. Роз`яснено, що відповідно до статей 303-307 Кримінального процесуального кодексу України рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені слідчому судді місцевого суду.

2.4. Бездіяльність слідчого Державного бюро розслідування оскаржена позивачем до слідчого судді. За наслідками розгляду скарги, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.06.2021 задоволено скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича та зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення відповідно до заяви представника Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича , Бурки Валерія Володимировича від 28.04.2021 №159, та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

2.5. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується, що 28.04.2021, на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 04.06.2021, уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові внесено до ЄРДР за № 0000241 з кваліфікацією за частиною першою статті 368 КК України відомості про вчинення кримінального правопорушення, що зазначені в заяві Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича від 28.04.2021 №159.

2.6. Про внесення відомостей до ЄРДР проінформовано позивача та надано йому витяг з ЄРДР.

2.7. Позивач вважає, що внаслідок порушення органом державної влади - Державним бюро розслідувань статті 40 Конституції України та статті 56 Кримінального процесуального кодексу України шляхом невнесення відповідних відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 28.04.2021 №159, йому завдано матеріальної шкоди та моральної шкоди.

2.8. За доводами позивача, матеріальна шкода складається із витрат на відправлення скарги поштою до суду засобами поштового зв`язку. Водночас, за твердженнями позивача, грубе порушення норм Конституції та КПК України - це свідоме глузування органів державної влади України, оскільки фермерське не змогло в короткі терміни захистити свої права в результаті чого фермерському господарству було нанесено моральну шкода, яка полягає в у приниженні ділової репутації, порушенні ділових зв`язків через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення діяльності фермерського господарства, порушенні стосунків з оточуючими людьми так як всі родичі та знайомі глузують, стверджуючи, що фермерське господарство не веде свою діяльність в межах закону, адже кожне рішення органу державної влади, яке відмовляє в задоволенні вимог, говорить, що вимоги фермерського господарства, незаконні.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1 Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача 21, 50 грн матеріальної шкоди та 1 000 000, 00 грн моральної шкоди.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 8, 40, 55, 56, 124 Конституції України.

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача щодо не реєстрації заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення.

3.4. Позивач подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності представника позивача.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича не наводить та не доводить належними та допустимими доказами моральної шкоди, завданої внаслідок описаних вище дій Державного бюро розслідувань, вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані виключно загальними абстрактними твердженнями про приниження честі, гідності та ділової репутації. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заявленої моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.09.2024.

5.2 У підготовче засіданні 17.09.2024 з`явився відповідач. Позивач у засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

5.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 зупинено провадження у справі № 910/9993/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/16580/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду; зобов`язано учасників процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

5.4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.01.2025.

5.5. У підготовчому засіданні 09.01.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.01.2025.

5.6. Суд зазначає про належне повідомлення позивача про місце, дату та час підготовчих та судових засідань у справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про доставлення процесуального документу до електронного кабінету особи.

5.7. В судовому засіданні 23.01.2025, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, які з`явились у засіданні , що протягом десяти днів буде складено повне рішення. У зв`язкуз з відрядженням судді та подальшою непацездатністю повне судове рішення складно 04.02.2025.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи наявні правові підстави для стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди (збитків)? Якщо так, то в якому розмірі?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключове питання, а відповідач протилежне

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВІДСУТНІСТЬ ПРАВОВИХ ПІДСТАВ ДЛЯ СТЯГНЕННЯ З ВІДПОВІДАЧА МОРАЛЬНОЇ ТА МАТЕРІАЛЬНОЇ ШКОДИ.

7.1. Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7.2. Відповідно до статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

7.3. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.4. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

7.5. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

7.6. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

7.7. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

7.8. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

7.9. Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 дійшов висновку про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою.

7.10. Саме лише задоволення скарги щодо неправомірності дій працівників правоохоронного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями працівників (посадових осіб) такого органу та завданою шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, між протиправною поведінкою та шкодою виражається у тому, що шкода, повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

7.11. Сам по собі факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано відповідача вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до відповідальності (див. постанови Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 686/27967/19 (провадження № 61-14451св20), від 31 травня 2024 року у справі № 463/9819/21 (провадження № 61-13921св23)).

7.12. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

7.13. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

7.14. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

7.15. Позивач пов`язував завдання йому моральної та матеріальної шкоди бездіяльністю відповідача, з огляду на те, що процесуальні рішення ДБР скасовані слідчим суддею.

7.16. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

7.17. Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора.

7.18. За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

7.19. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

7.20. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

7.21. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19), від 19 грудня 2022 року у справі № 466/5021/18 (провадження № 61-21157св19), від 27 березня 2023 року у справі № 757/221/21-ц (провадження № 61-10631св22), від 15 липня 2024 року у справі № 127/17413/22 (провадження № 61-1890св24).

7.22. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

7.23. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

7.24. Ураховуючи викладене, оскарження Фермерським господарством Бурки Віталія Володимировича процесуальних рішень уповноважених осіб органів державної влади є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, що не є підставою для відшкодування моральної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи. Дана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові КЦС ВС від 12.12.2024 у справі № 757/15524/22-ц.

7.25. Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№ 804/2252/14, 818/1394/17 відповідно).

7.26. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту завдання йому моральної та матеріальної шкоди, наявності такої шкоди та можливого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) ДБР, тому відсутні підстави для задоволення позову.

8. СУДОВІ ВИТРАТИ.

8.1. Відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

8.2. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підстави для стягнення на відповідача судового збору - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.02.2025.

Суддя Ігор Курдельчук