СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Харків Справа № 922/3457/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,

від учасників справи:

від Позивача: Рильцова Є.Ю. представник;

від Відповідача:не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2024 року у справі №922/3457/24,

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Житлового кооператива "Малишевець", м. Харків

про стягнення 354322,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі- Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом Житлового кооперативу «Малишевець» (далі- Відповідач ) в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у загальній сумі 354322,04грн, у тому числі основний борг у сумі 266792,89 грн, пеню у сумі 61977,87 грн, 3% річних у сумі 9638,67 грн, інфляційні втрати у сумі 15912,61 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.11.2024 року у справі №922/3457/24 стягнуто з Відповідача на користь Позивача - 266792,89 грн основного боргу за період січень 2023 року - квітень 2023 року та 3201,52 грн витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням та вважаючи його таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.24 у справі №922/3457/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 61977,87 грн, 3% річних у сумі 9638,67 грн, інфляційних втрат у сумі 15912,61 грн скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

За доводами апеляційної скарги рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та з порушенням норм процесуального права ст.ст. 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, які призвели до неправильного вирішення справи.

Скаржник наполягає, що Позивач не надавав, а Відповідач не отримував житлово- комунальні послуги за спірним Договором про постачання природного газу, оскільки цей договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких Позивач, як постачальник, поставляє Відповідачу, як споживачу природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 року у справі №922/3457/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача, а ухвалою від 23.12.2024р. розгляд справи призначено на 20.01.2025. о 12:30.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 20.01.2025р. представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду в оскаржуваній частині.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв`язку з колегія суддів ухвалила про можливість розгляду справи у відсутності представника Відповідача, оскільки він не скористався своїм правом, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

укладення між сторонами Договору постачання природного газу від 31.01.2023 №2036-ПСО-32 (далі Договір), за змістом п. 1.1 якого Позивач зобов`язується поставити Відповідачу, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативам або управителям багатоквартирних будинків), природний газ, а Відповідач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору;

- передання Позивачем та отримання Відповідачем в період січня-березня 2023року природного газу на загальну суму 266792,89 грн, а саме: б/н від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 93886,10 грн (обсяг І), б/н від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 86279,76 грн (обсяг І), б/н від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 65392,68 грн (обсяг І), б/н від 30.04.2023 за квітень 2023 року на суму 21234,35 грн (обсяг І), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані обома сторонами та скріплені печатками обох сторін;

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної оплати поставленого Позивачем газу став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та нарахованої на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат, що пов`язані із простроченням виконання вищенаведеного грошового зобов`язання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідач, як юридична особа, являє собою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що створене та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку, а отже спірні суми пені, інфляційні втрати та відсотки річних нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги за період дії воєнного стану, а отже на підставі положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг в період воєнного стану» такі вимоги задоволенню не підлягають.

Зробивши перерахунок заявлених позовних вимог, суд першої інстанції визнав обґрунтованими вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 266792,89 грн, а в іншій частині позову суд відмовив на підставі наведених норм.

Оскільки скаржником рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні пені в сумі 61977,87 грн, 3% річних у сумі 9638,67 грн, інфляційних втрат у сумі 15912,61 грн, судова колегія переглядає рішення суду лише в межах зазначених доводів та вимог у відповідності до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, відтак обставини правомірності задоволення судом першої інстанції позовних вимог в іншій частині колегією суддів не перевіряються.

Висловлюючи незгоду з рішенням суду першої інстанції, Позивач зазначає про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин сторін положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та посилається на відсутність підстав до застосування Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», вважаючи, що спірний Договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких Позивач є постачальником, а Відповідач є споживачем природного газу, який використовує для виробництва теплової енергії для надання послуг населенню. Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими за наступних підстав.

Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі- Закон № 2866-III) визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону № 2866-III, ОСББ юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За статтею 4 Закону № 2866-III, об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Тож законодавець визначає ОСББ як юридичну особу приватного права (створену в добровільному порядку шляхом її заснування власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку на підставі домовленості між собою), створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Водночас відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон № 2189-VIII), згідно зі статтею 13 якого залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2189-VIII послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати 2 лютого 2021 року у Справі № 906 /1308/19 Провадження № 12-76гс20.

Виходячи з визначених термінів, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є колективним споживачем тобто юридичною особою, що об`єднує споживачів власників жилих та нежилих приміщень у будинку.

Як вбачається зі статусу Відповідача, як юридичної особи, він є житловим кооперативом, за своєю організаційно- правовою формою - обслуговуючим кооперативом, основним видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, а його засновниками - вісімдесят одна фізична особа - мешканців будинку, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з навкеденим судова колгеія погоджується з висновокм суду епршої інстанції, що статус Відповідача прирівнюється до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а отже він є колективним споживачем комунальної послуги.

Також, відповідно до статті 23 Закону України Про теплопостачання, господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом. Доказів того, що Відповідач дійсно є виробником чи постачальником теплової енергії, має відповідну ліцензію- Позивачем не надано.

При цьому зазначене в Договорі між сторонами мети отримання природного газу не впливає на вищенаведений статусу Відповідача та не надає йому ознак виробника теплової енергії та постачальника послуг з опалення та гарячої води населенню, оскільки Відповідач в силу свого статусу не перебуває в договірних відносинах з мешканцями квартир (населенням), а все майно в багатоквартирних будниках, за змістом Закону, знаходиться в спільній власності власників квартир, а не Відповідача.

Отже доводи Позивача, що Відповідач не є споживачем комунальної послуги, базуються лише на сформованому ним же визначенні в договорі та, крім цього, жодним чином не підтверджуються, але спростовуються вищенаведеним аналізом.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 (із змінами внесеними постановою КМУ від 29.12.2023) встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово- будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації).

У відповідності до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зі змінами), Харківська міська територіальна громада віднесена з 15.09.2022 до території можливих бойових дій.

Оскільки Позивачем нараховано Відповідачу до стягнення пеню, 3% річних та інфляційних втрат за період дії воєнного стану, це протирічить наведеним положенням нормативно-правових актів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлену Кабінетом Міністрів України заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на правовідносини з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, розташованого в Харківській міській територіальній громаді, як юридичної особи, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за період дії воєнного стану задоволенню не підлягають.

Отже висновки суду першої інстанції щодо відмови у позові в частині здійснених нарахувань пені в сумі 61977,87 грн, 3% річних у сумі 9638,67 грн, інфляційних втрат у сумі 15912,61 грн., за зазначений період є обґрунтованими.

За таких обставин, викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 25.11.2024 року у справі №922/3457/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2024 року у справі №922/3457/24- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.11.24 року у справі №922/3457/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 27.01.2025

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.О. Радіонова