ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. ХарківСправа № 922/4048/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" про ухвалення додаткового рішення (вх. №2046 від 24.01.2025) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 54А, оф. 118)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика "Варіант" (61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 325)
про стягнення 123045,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика "Варіант" (61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 325, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 54А, оф. 118, ) 3% річних у розмірі 1805,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 4172,49 грн., пеню у розмірі 15712,06 грн., штраф у розмірі 50677,80 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

24.01.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №2046), в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі №922/4048/24, яким стягнути з Фабрика "Варіант" Товариство з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" понесені судові витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги (послуг адвоката) в розмірі 35000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" про ухвалення додаткового рішення (вх. №2046 від 24.01.2025) до розгляду. Розгляд заяви ухвалено здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.01.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2136), яке досліджено та долучено судом до матеріалів справи. У поданому клопотанні, зокрема, зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є необґрунтованими, оскільки претензії, які були підготовлені адвокатом, мають однаковий зміст та відрізняються між собою лише сумою боргу (претензія на адресу ТОВ "Фабрика "Варіант" вих. №02/09-А від 03.09.2024 р. на суму 326708,00 грн., а претензія на адресу ТОВ "Фабрика "Варіант" вих. №14/10-А від 14.10.2024 р. на суму 216708,00 грн). Підготовка претензій не потребує багато часу, зміст другої претензії є однаковим за змістом з першою претензією.

Крім того, звертає увагу, що після отримання відповідачем претензій сума боргу була сплачена у добровільному порядку, що підтверджується довідкою, наданої адвокатом. Крім того, зазначає, що у позовній заяві неправильно вказане найменування юридичної особи (відповідача). Розрахунок штрафних санкцій, який доданий до позовної заяви, здійснювався за допомогою калькулятора розрахунку штрафних санкцій, які наявні в загальнодоступному доступі в мережі Інтернет, для чого також необхідно витрачати значного часу на введення даних у калькулятор, який здійснює такий розрахунок без втручання адвоката. Відправка та подання до суду позовної заяви з додатками через систему Електронний суд є технічним елементом та не є видом правничої (правової) допомоги. Для підготовки матеріалів до суду адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі. Вважає, що витрати на правничу допомогу є завищеними, не відповідають критеріям, які встановлені частиною 4 статті 126 ГПК України, а також критерію розумності його розміру та його обґрунтованості. Стверджує, що позивачем не надано обґрунтований розрахунок понесених ним витрат на професійну (правничу) допомогу.

Відтак, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 350,00 грн. або відмовити у їх відшкодуванні на користь позивача, яке досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

27.01.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву (вх. №2137), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи. У поданій заяві, зокрема, зазначає, що сторонами у справі подано значну кількість документів. Подані представником позивача документи (позов, відповідь на відзив, додаткові пояснення у справі, заява) є досить значними за обсягами, що потребувало великої кількості по часу роботи для їх підготовки і подання до суду, а також вивчення поданих відповідачем документів. Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Балла В.В. правничої допомоги позивачу, всі документи подані за підписом представника позивача, а копії завірені підписом представника позивача. Зазначений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню в розмірі 350,00 грн. є суттєво заниженим і не відповідає складності справи, об`єму виконаних робіт по справі, ринковій вартості правничої допомоги, не надано доказів неспівмірності розміру, заявленого позивачем до стягнення розміру витрат. Відтак, зазначає, що клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню та просить суд ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги (послуг адвоката) в розмірі 35000,00 грн.

Приписами частини 3 статті 233 ГПК України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1, 2 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 у даній справі ухвалено без виклику учасників справи, суд ухвалює додаткове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення, тобто без виклику учасників справи в межах строку, що передбачений частиною 3 статті 244 ГПК України.

Розглянувши подану заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи у своїй сукупності, суд виходить з наступного.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 2 статті 161 ГПК України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Із позовної заяви вбачається, що на виконання вимог пункту 9 частини 1 статті 162 ГПК України позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог частини 8 статті 129 ГПК України позивачем зазначено, що позивач може нести додаткові витрати пов`язані з проведенням у разі необхідності під час судового розгляду справи експертиз, залученням спеціалістів тощо, необхідність залучення чи проведення яких позивач не має змоги передбачити при поданні даного позову, нести витрати пов`язані з проїздом до місця розгляду справи представника товариства, інших спеціалістів тощо. Таким чином, зазначено, що позивач не може визначити точний розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи при поданні позовної заяви, а тому керуючись частиною 8 статті 129 ГПК України заявляє, що заява про стягнення з відповідача судових витрат з розрахунком та всіма необхідними доказами буде подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Наведене вище свідчить про дотримання процесуальних вимог визначення остаточного розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та подання доказів для вирішення судом питання щодо їх стягнення з іншої сторони, що узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 по справі №921/221/21.

Суд зазначає, що ГПК України визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, нормами процесуального права передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості.

У даному разі, в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн. позивачем представлено суду наступні документи, а саме: договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.09.2024; акт прийому-передачі послуг від 04.11.2024; довідка про проведену адвокатом роботу від 04.11.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2825 від 25.06.2019; довіреність від 02.09.2024.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Положення статті 16 ГПК України передбачають, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" звернулось до адвоката Балла Владислава Володимировича з метою надання професійної правничої (правової) допомоги з приводу захисту прав та інтересів клієнта, про що укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.09.2024.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно умов пункту 1.1. договору передбачено, що адвокат приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення та надання правової (юридичної) допомоги клієнту у справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика "Варіант" () про стягнення заборгованість з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій з наступних питань та у таких обсягах, а саме: надання консультативно-правових послуг, у тому числі інформування та консультування, складання та подання позовної заяви, розрахунку розміру позовних вимог з урахуванням санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій з наступних питань у таких обсягах, а саме: надання консультативно-правових послуг, у тому числі інформування та консультування, складання та подання позовної заяви, розрахунку розміру позовних вимог з урахуванням санкцій, передбачених договором та чинним законодавством, заперечень, відповіді на відзив, клопотань, пояснень інших необхідних процесуальних документів з необхідними додатками до суду, складання та направлення адвокатських запитів, здійснення збору та подання до суду всіх необхідних доказів, захист і представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, у т.ч., судах усіх інстанцій та юрисдикцій, органах виконавчої служби, органах МВС, прокуратури, СБУ, НАБУ, ДБР тощо, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності (в т.ч. перед їх посадовими особами) у стосунках з фізичним особами, з усіх питань, що стосуються клієнта, в т.ч. щодо захисту, надання юридичної (правової) допомоги при стягненні з ТОВ "Фабрика "Варіант" () заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій.

Згідно пункту 3.1. договору враховуючи складність справи, за надання правової допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір та вид якого завчасно узгоджується сторонами та визначається на основі фіксованої суми в розмірі 35000,00 грн.

У випадку ускладнення справи або виникнення нових обставин по справі, які не були відомі сторонам під час узгодження розміру гонорару, сторони можуть за взаємною згодою змінити розмір погодженого гонорару. Змінений розмір гонорар фіксується у додатковій угоді до даного договору. Сума гонорару, вказана в цьому пункті договору є фіксованою та не залежить від обсягу послуг, проведеної роботи, кількості судових засідань/судових інстанцій, які розглядатимуть справу, обсягу послуг і роботи в органах виконавчої служби, правоохоронних органах витраченого адвокатом часу, результату розгляду справи та прийнятого судом рішення тощо.

Відповідно до умов пункту 3.2. договору клієнт здійснює сплату гонорару адвокату, вказану у п. 3.1. даного договору протягом 10 календарних днів з дати прийняття остаточного рішення суду у справі.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 щодо питання застосування приписів частини 3 статті 126 ГПК України стосовно змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а саме учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, відповідно до Акту прийому-передачі від 04.11.2024 адвокатом були надані, а клієнтом прийняті правові послуги (правова допомога) в повному обсязі та за належною якістю по питаннях пов`язаних зі стягнення з ТОВ "Фабрика "Варіант" (3) заборгованість з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій на користь клієнта за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 02.09.2024 р.:

1. Клієнт надав адвокату необхідні документи та інформацію для складання позову.

2. Адвокат розглянув первинну документацію щодо господарських взаємовідносин між ТОВ "Альтаріс ЛТД" та ТОВ "Фабрика "Варіант" () за договором на транспортне експедирування, щодо існуючої кредиторської заборгованості клієнту та здійснив її аналіз на предмет наявності підстав для стягнення наявної кредиторської заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій, наявності підстав для звернення клієнта до суду з позовом до ТОВ "Фабрика "Варіант" () про стягнення заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій.

3. Адвокат надав консультацію клієнту щодо наявності підстав та порядку стягнення заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій з ТОВ "Фабрика "варіант" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" в судовому порядку.

4. З метою досудового врегулювання спору адвокат склав та надав клієнту 2 претензії на адресу ТОВ "Фабрика "Варіант" ().

5. ТОВ "Фабрика "Варіант" сплачено на користь клієнта заборгованість за надані клієнтом послуги в наступних розмірах: 05.09.2024 - 110000,00 грн.; 25.10.2024 - 50000,00 грн.; 31.10.2024 - 166708,00 грн.

6. Заборгованість за надані клієнтом боржнику послуги сплачена боржником в повному обсязі.

7. Адвокат підготував позов про стягнення з ТОВ "Фабрика "Варіант" 3% річних, інфляційних втрат, штрафу та пені за порушення строків оплат, підготував всі необхідні процесуальні документи та копії документів для долучення до позову.

8. Адвокат здійснив розрахунок сум 3% річних, інфляційних втрат, штрафу та пені.

9. Адвокат здійснить подання та відправку позовної заяви з додатками через систему Електронний суд та всім учасникам справи.

10. Адвокатом буде підготовлено та подано до суду всі необхідні процесуальні документи та заяви по суті справи.

11. Адвокат здійснить подальше представництво інтересів клієнта до повного стягнення з відповідача на користь клієнта всіх сум згідно остаточного рішення суду, в т.ч. в разі необхідності в органах виконавчої служби.

12. Адвокат продовжить представлення інтересів клієнта, підготовку та подання всіх необхідних документів, в разі оскарження відповідачем рішення суду в апеляційному та касаційному порядках.

Разом з тим, у поданому акті прийому-передачі послуг зазначено, що послуги надані адвокатом в повному обсязі, якісно і вчасно, у клієнта відсутні будь-які претензії до адвоката. Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги б/н від 02.09.2024 р., клієнт сплачує адвокату гонорар, що визначається на основі фіксованої суми 35000,00 грн. Клієнт здійснює оплату гонорару адвокату протягом 10 календарних днів з дати набрання законної сили остаточним рішенням суду у справі. Сторони один до одного ніяких претензій не мають, що і підтверджується підписанням даного акту.

Окрім того, матеріали справи містять довідку про проведену адвокатом роботу від 04.11.2024 р., в якій відображено відомості, що містяться в акті прийому-передачі послуг та зазначено, що проведена робота оплачується на основі фіксованої суми 35000,00 грн. незалежно від обсягу послуг, проведеної роботи, кількості судових засідань/судових інстанцій, які розглядатимуть справу, обсягу послуг і роботи в органах виконавчої служби, правоохоронних органах витраченого адвокатом часу, кількості судових засідань/судових інстанцій, які розглядатимуть справу, обсягу послуг і роботи в органах виконавчої служби, правоохоронних органах витраченого адвокатом часу, результату розгляду справи та прийнятого судом рішення тощо.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 виснувала, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Водночас суд зазначає, що у відповідності до норм чинного процесуального законодавства під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України.

Тобто, критерії, що визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 24.03.2021 у справі №922/2157/20.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

З огляду на вказане, суд зазначає, що вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. При цьому, оцінка обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, характер спору, підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Надаючи оцінку наданим доказам в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи конкретні обставини даної справи, суд зазначає, що позовна заява разом із доданими до неї документами дійсно є значною за обсягом та потребує виконання адвокатом значного обсягу юридичної та технічної роботи для подання до суду разом з доданими документами в обґрунтування правової позиції по справі (а.с. 1-68).

При цьому зміст позовної заяви дає підстави дійти висновку про наявність дублюючих положень, доводів та міркувань в обґрунтування позовних вимог, що вплинуло на визначення обсягу виконаної роботи. Додані до позовної заяви документи складаються з одного чи декількох аркушах, є типовими для спірного договору, у переважній своїй більшості однотипними (рахунок на оплату, заявки на перевезення вантажу, платіжні інструкції, гарантійні листи, претензії тощо) та не потребують значної за обсягом роботи із їх аналізу та підготовки для подання до суду разом з позовом в обґрунтування правової позиції по справі.

Щодо визначеної послуги з підготування та подання до суду всіх необхідних процесуальних документів та заяв по суті справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 2 статті 161 ГПК України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Із матеріалів справи убачається, що позивачем дійсно було подано до суду в обґрунтування своїх вимог та заперечень відповідь на відзив (вх. №30844 від 09.12.2024, а.с. 108-132), додаткові пояснення у справі (вх. №31272, від 12.12.2024, а.с. 143-150), заяву (вх. №31946 від 19.12.2024, а.с. 159-168), які є значними за обсягом та передбачають виконанням адвокатом значного обсягу юридичної і технічної роботи та витрачати час для підготовки та подання до суду разом із доданими до них документами. При цьому такі містять цитування та посилання на норми права, закони та іншу нормативно-правову базу, судову практику. Крім того, матеріали справи свідчать, що позивачем в обґрунтування позовних вимог здійснено детальний та обґрунтований розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, пені, штрафу (а.с. 51-52).

Водночас суд констатує, що подані як позивачем, так і відповідачем заяви по суті справи, додаткові пояснення, інші заяви та клопотання хоча і мають значний обсяг та потребують витрат часу для їх підготування та подання до суду, однак за своїм змістом у певній мірі є дублюючими, повторюють вимоги та заперечення, аргументи, доводи та міркування, а також посилання на обставини справи, на які сторони вже звертали увагу суду в попередніх заявах по суті справи, клопотаннях тощо, що простежується, наприклад, у заяві (вх. №31946 від 19.12.2024).

Відтак, твердження адвоката позивача, що подані представником позивача документи є досить значними за обсягами, що потребувало великої кількості часу роботи для їх підготовки і подання до суду, а також вивчення поданих відповідачем документів, не знаходять належного доказового підтвердження та обґрунтування, що впливає на оцінку судом обсягу вказаних послуг та необхідності їх надання саме в таких обсягах із аналогічним змістовним навантаженням.

Крім того, суд звертає увагу, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінилось, а тому цитування великої кількості норм права, законів та іншої нормативно-правової бази, яка підлягає дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини у даному разі не передбачають.

Разом з тим, суд зазначає, що приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. З огляду на зазначене, судові засідання у даному разі не проводились. Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України до суду не надходило, що не потребувало додаткових витрат адвокатом свого часу, зусиль та коштів на прибуття до зали судового засідання або на участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Враховуючи обставини справи та наведені законодавчі положення, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вартість послуг на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн. є завищеною. Такий розмір судових витрат не має характеру необхідних, неспівмірний з обсягом наданих адвокатом послуг з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, а також не у повній мірі відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності у розумінні приписів частини 5 статті 129 ГПК України, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.

Суд звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони враховуючи їх необхідність.

У системному зв`язку із наведеними правовими положеннями, наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів позивача у суді, враховуючи принцип верховенства права, пропорційності та справедливості, критерії реальності, обґрунтованості та розумності розміру таких витрат, ціну позову, форму господарського судочинства, в якій було розглянуто справу, а також характер спірних правовідносин, який полягав у добросовісних діях відповідача щодо виконання грошового зобов`язання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що розумним, реальним та співмірним слід вважати зменшений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

На переконання суду, обґрунтоване зменшення суми гонорару свідчитиме про дотримання принципу захисту права працівника на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України, оскільки діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата в силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" слугує формою винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу саме до 350,00 грн. або відмови у їх відшкодуванні на користь позивача та погоджується з тезою позивача про те, що зазначений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню в розмірі 350,00 грн. є суттєво заниженим і не відповідає складності справи, об`єму виконаних робіт по справі.

Суд зазначає, що визначений відповідачем розмір гонорару суперечить не лише підтвердженим матеріалами справи фактичним обсягам наданих адвокатом позивача послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів позивача у суді, окресленим принципам верховенства права, пропорційності та справедливості, критеріям реальності, обґрунтованості та розумності розміру таких витрат, а й принципу захисту права працівника на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як вже зазначалося вище, діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата в силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" слугує формою винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, а тому адвокат позивача має правомірні очікування на отримання справедливого та розумного гонорару за виконану роботу та надані послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 та частини 8 статті 129 ГПК України сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом, а тому відсутні правові та фактичні підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу саме до того розміру, який визначений відповідачем та відсутні підстави для відмови у їх відшкодуванні.

Разом з тим, твердження відповідача про те, що для підготовки матеріалів до суду адвокату позивача не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі є безпідставними, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності, що узгоджується з умовами пункту 1.1., 1.2. договору та статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З урахуванням наведеного вище, суд констатує, що звернення до суду з відповідною заяву про ухвалення додаткового рішення не позбавило представника відповідача можливості підготуватися до спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, що свідчить про належну реалізацію принципу змагальності сторін, повноту та всебічність розгляду судом заяви про ухвалення додаткового рішення, на що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 25.10.2022 у справі №910/19650/20.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, пункту 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, та пунктів 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 231, 232, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" про ухвалення додаткового рішення (вх. №2046 від 24.01.2025) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика "Варіант" (61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 325, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтаріс ЛТД" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 54А, оф. 118, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В задоволенні решти заяви - відмовити.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення складено 03.02.2025 р.

Суддя Г.І. Сальнікова