ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/292/25

Суддя Господарського суду Київської області Сокуренко Л.В., розглянувши заяву Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» (31200, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, м. Волочиськ, вул. Запорізька, буд. 7; ) про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агро-Темп» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 9-Б; ) про стягнення заборгованості у розмірі 8 000,00 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником умов договорів-заявок № 0424/1-2024 від 24.04.2024, № 0424/2-2024 від 24.04.2024, № 0425/1-2024 від 25.04.2024,

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство «Транс-Авто-Д» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агро-Темп» заборгованості у розмірі 8 000,00 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником умов договорів-заявок № 0424/1-2024 від 24.04.2024, № 0424/2-2024 від 24.04.2024, № 0425/1-2024 від 25.04.2024. Крім того, заявник просив покласти на боржника судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 302,8 грн.

21.01.2025 до канцелярії суду через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агро-Темп» надійшли заперечення проти задоволення заяви Приватного підприємства «Транс-Авто-Д», в якій боржник стверджує, що ним сплачено заборгованість стягувачу за даною заявою, що підтверджується платіжною інструкцією № 105 від 21.01.2025 на суму 8 120,00 грн.

27.01.2025 до канцелярії суду через систему «Електронний суд» від заявника надійшла заява про залишення заяви про видачу судового наказу без розгляду.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» про залишення заяви про видачу судового наказу без розгляду, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 10 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

Згідно ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 ГПК України).

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Приписами п. 10 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд розглядає справу виключно за зверненням особи та в межах заявлених такою особою (позивачем) позовних вимог (предмету та підстав позову).

Суд наголошує, що право позивача (заявника) на подання клопотання про залишення заяви без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача не призведе до негативних наслідків для інших учасників справи та не порушить їх права.

Враховуючи вищенаведене та те, що заява про залишення без розгляду заяви про видачу судового наказу підписана уповноваженим представником Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» та не суперечить нормам чинного законодавства України, господарський суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу за вх. № суду 4584/25 від 05.11.2024 підлягає залишенню без розгляду за заявою Приватного підприємства «Транс-Авто-Д».

Керуючись ст. 11, 14, 42, 46, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» про залишення без розгляду заяви про видачу судового наказу за вх. № суду 4584/25 від 05.11.2024 задовольнити.

2. Заяву Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» про видачу судового наказу за вх. № суду 4584/25 від 05.11.2024 залишити без розгляду.

3. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко