УХВАЛА

м. Київ

22.01.2025Справа № 910/11939/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/11939/24

За позовом Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича

до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив автолюбителів «Дніпровський»

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс»

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київська міська рада

про усунення перешкод у користуванні майном

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи-1: Волосюк Т.С.;

від третьої особи-2: Худякова Н.Б.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Плєндуков Ігор Сергійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив автолюбителів «Дніпровський» (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без належних правових підстав зайняв належний позивачу на праві користування (експлуатації) паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), у зв`язку з чим позивач вимушений звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/11939/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12.11.2024.

07.11.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив автолюбителів «Дніпровський» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову та вказав, що позивачем не підтверджено належність спірного паркувального майданчика до земельних ділянок з кадастровими номерами: :66:010:0022, :66:010:0024 та :66:010:0006, крім того вказані ділянки на момент укладення позивачем договору користування (експлуатації) паркувальним майданчиком взагалі не існували. Відповідач також заперечує адресу місцезнаходження земельної ділянки, оскільки з її відомостей достовірно неможливо встановити, що саме було передано позивачу у користування.

12.11.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігора Сергійовича надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зауважив, що згідно положень Правил благоустрою міста Києва не потребує розроблення проектів відведення земельних ділянок на яких знаходяться спеціально відведені майданчики для паркування транспортних засобів. Крім того, позивач наголосив, що відповідачем жодним чином не підтверджено право власності на спірний паркувальний майданчик, а відтак правових підстав для його користування у останнього немає.

У судовому засіданні 12.11.2024 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» та Київську міську раду та відкладення підготовчого засідання у справі.

04.12.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшли пояснення, у яких третя особа-1 зауважили, що позивач дійсно набув право на користування (експлуатацію) паркувальним майданчиком за адресою: м. Київ, вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), а дії відповідача щодо самовільного зайняття такого паркувального майданчика є порушенням прав позивача.

Водночас, третя особа-1 повідомила, що з 22.11.2024 договір від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02 укладений з позивачем щодо користування спірним паркувальним майданчиком, є розірваним.

05.12.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Київської міської ради надійшли пояснення по справі, у яких третя особа-2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та зауважили про законність вимог позивача у даній справі.

16.01.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігора Сергійовича надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/15180/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання недійсним одностороннього правочину КП «Київтранспарксервіс», оформленого письмовим повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 22.11.2024 укладеного сторонами договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02.

Вказана заява обґрунтована тим, що КП «Київтранспарксервіс» після відкриття провадження у даній справі без наявності правових підстав достроково розірвало в односторонньому порядку укладений з позивачем договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02, про що було повідомлено листом від 21.11.2024 №053/05-4923, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з новим позовом для захисту своїх прав, так як підставою подання позову у даній справі був саме договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02, а тому розгляд даної справи слід зупинити до набрання чинності судовим рішенням у справі №910/15180/24.

21.01.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив автолюбителів «Дніпровський» надійшла заява, у якій відповідач повідомив, що проти зупинення провадження у даній справі не заперечує.

У судовому засіданні 21.01.2025 оголошено перерву до 22.01.2025.

22.01.2025 року до відділу до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшли заперечення на клопотання позивача про зупинення провадження у справі, у якому третя особа-2 наголосила, що суд у даній справі може самостійно встановити обставини, які є предметом розгляду господарського спору у справі №910/15180/24, а тому підстав для зупинення провадження у даній справі немає.

У судове засідання 22.01.2025 з`явилися представники третьої особи-1 та третьої особи-2, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. В свою чергу, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був повідомлений про розгляд даної справи і не надав суду доказів наявності поважних причин неявки в судове засідання, а позивач просив провести розгляд справи без його участі, суд керуючись приписами статті 202 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе проводити судове засідання за їх відсутності.

Розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича про зупинення провадження у справі суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вказана норма встановлює обов`язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов`язаною з даною справою є така справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Згідно з частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15180/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання недійсним одностороннього правочину КП «Київтранспарксервіс», оформленого письмовим повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 22.11.2024 укладеного сторонами договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02.

Позовні вимоги у справі №910/15180/24 обґрунтовані тим, що КП «Київтранспарксервіс» без належних на то правових підстав розірвало з позивачем договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02 в односторонньому порядку листом від 21.11.2024 №053/05-4923.

У той же час, у даній справі, предметом спору є усунення позивачу перешкод у користуванні (експлуатації) майном, а саме: паркувальним майданчиком за адресою: м. Київ, вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), яке виникло у останнього на підставі договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02, укладеного з КП «Київтранспарксервіс».

Таким чином, враховуючи, що основною правовою підставою подання позову у даній справі є договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02, який надає право позивачу, як належному користувачу спірним майном звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні таким майном, який після відкриття провадження у даній справі було розірвано в односторонньому порядку КП «Київтранспарксервіс», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання такого договору і саме при розгляді справи №910/15180/24 підлягають встановленню обставини щодо наявності правових підстав для розірвання договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02, які не входять в предмет доказування у даній справі, а це вплине на з`ясування обставин щодо правомірності звернення позивача до суду з даним позовом, суд прийшов до висновку про пов`язаність даних справ.

Викладене вище свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/15180/24, оскільки, в даному випадку, суд у даній справі №910/11939/24 обмежений предметом позову та черговістю розгляду вимог, що у відповідності до приписів статті 227 Господарського процесуального кодексу України є достатньою процесуальною підставою для зупинення провадження у справі №910/11939/24.

При цьому, судом враховано, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Зазначене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття розумності строку розгляду справи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слід розглядати як порушення не лише з точки зору довготривалості розгляду. Занадто швидкий розгляд справи також може свідчити про порушення розумності строку її розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №924/491/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка у конкретній справі: обґрунтованість тривалості проваджень відповідно до статті 6 §1 має бути оцінена окремо для кожної справи відповідно до обставин (Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], §43), що може встановити загальну оцінку (Obermeier v. Austria (Обермайєр проти Австрії, §72).

Таким чином, розумний строк судового розгляду є оціночним поняттям та становить ідеальну часову модель відправлення правосуддя без визначення конкретних строків з огляду на ті дії (рішення), які суд ухвалює для справедливого та неупередженого розгляду справи з метою постановлення обґрунтованого, як це визначено в статті 236 Господарського процесуального кодексу України, рішення, що повинно бути ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що зібрані у справі докази не дозволяють, виходячи з предмета доказування у даній справі, встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у справі №910/15180/24, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі №910/11939/24 до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі №910/15180/24.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пункту 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Керуючись статтями 2, 46, 202, 226, 227, 229, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/15180/24 задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №910/11939/24 до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі №910/15180/24.

3. Зобов`язати учасників справи негайно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/11939/24.

Ухвала набирає законної сили 22.01.2025 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.01.2025.

СуддяТ.В. Васильченко