РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2025Справа № 910/5184/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"

про стягнення 12996,82 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" про стягнення 12996,82 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що позивач пропустив річний строк на звернення до суду. При цьому, позивач знав про завданий власнику пошкодженого транспортного засобу збиток ще з 17.11.2022, у зв`язку з чим посилання останнього на звернення до нього страхувальника із заявою на виплату лише в грудні 2023 року є безпідставними.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 між позивачем, як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО СЕКТОР», як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, що підтверджується страховим полісом CLAU-25089, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 .

17.11.2022 у м. Київ по пр-ту Голосіївський, 93, перетин із вул. Г.Оборони, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia MAGENTIS, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

17.11.2022 ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2023 у справі №752/339/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28.12.2023 до позивача звернулося ТОВ «АГРО СЕКТОР», в особі директора Риженка О.С. із заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9/1/2795-23.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , визначена позивачем на підставі виставленого ТОВ «ВіДі Кузовний сервіс» рахунка №ІМкС-0005230 від 13.12.2023 на суму 15596,82 грн.

На підставі вищевказаних документів позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 15596,82 грн. згідно зі страховим актом від 02.01.2024 № 17600.

Дана сума страхового відшкодування сплачена позивачем на рахунок ТОВ «ВіДі Кузовний сервіс», що підтверджується платіжною інструкцією від 02.01.2024 № 26 на суму 15596,82 грн.

Згідно зі звітом про оцінку КТЗ від 04.01.2024 № 02-04/01, складеного суб`єктом оцінної діяльності ФОП Кулішом Олександром Васильовичем на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , становить 15657,60 грн. із ПДВ.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № ЕР211417720, що станом на дату ДТП був діючим.

09.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування № 15/04/8/2/1118-24.

У відповіді від 05.04.2024 №ДКЦВ-31402/1 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування по вищезазначеній події керуючись п. 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.

18.04.2024 ТОВ «ВіДі Кузовний сервіс» оформлено акт виконаних робіт № ІМкСА-001581 на суму 15596,82 грн.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № ЕР211417720 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За правилами пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

За положенням пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою.

Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові у справі № 465/4621/16-к зауважила, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Отже, за наведеним висновком Великої Палати Верховного Суду, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених пунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строків є підставою для відмови у відшкодуванні у випадку, коли впродовж цих строків потерпілий (або інша особа, яка має право на отримання відшкодування) взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду.

У постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20 Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого Законом №1961-IV прямо не передбачено, досудовий порядок урегулювання спору. Тобто, з вимогою про стягнення страхового відшкодування особа в межах передбаченого законодавством строку має право звернутися як до страховика так і до суду з відповідним позовом.

Разом із цим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 26.04.2024, тобто поза межами річного строку з дня ДТП (17.11.2022), встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 Цивільного кодексу України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 Цивільного кодексу України), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Таким чином, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

На обґрунтування поважності причин пропуску річного строку на звернення до відповідача з заявою про відшкодування шкоди позивач зауважив, що можливість сформувати страховий акт та провести виплату страхового відшкодування позивач отримав лише після звернення страхувальника 28.12.2023 із заявою про виплату страхового відшкодування.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, водій страхувальника ( ОСОБА_2 ) звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку ще 17.11.2022 року.

Таким чином, саме по собі звернення 28.12.2023 до позивача страхувальника в особі директора Риженка О.С. із заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9/1/2795-23 не може бути єдиною належною підставою для визнання поважною причину пропуску річного строку на звернення до відповідача з заявою про відшкодування шкоди.

Суд зауважує, що врегулювання позивачем та страхувальником власних правовідносин за договором від 01.02.2022 із здійсненням виплати страхового відшкодування за страховим випадком від 17.11.2022, не є безумовною підставою поважності пропуску встановленого пунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку.

Інших доказів на підтвердження проведення позивачем страхового розслідування події та визначення розміру страхового відшкодування в річний період із дня настання спірної ДТП, до матеріалів справи не надано.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем причин пропуску річного строку на звернення до відповідача за відшкодуванням шкоди, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова