ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. Справа №914/1070/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Шатан Т.О.

представники сторін:

позивача: Хасін І.Б,

відповідача: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» бн від 27.09.2024 (вх. суду № 01-05/2718/24 від 30.09.2024)

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 (повний текст складено 12.09.2024, суддя О.Ю. Бортник)

у справі №914/1070/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Киловатт», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд», м. Львів,

про: стягнення 2 122 587,60 грн. основного боргу та 2093,51 грн. річних, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Килловат» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» 2 122 587,6 грн. основного боргу та 2093,51 грн 3 % річних.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не виконав взятих на себе за договором будівельного підряду № 3108-П від 31.08.23 зобов`язань в частині своєчасної оплати виконаних для нього позивачем робіт та використаних позивачем при виконанні цих робіт власних матеріалів.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі № 914/1070/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Киловатт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Киловатт» 1 372 587,6 грн заборгованості, 2087,79 грн трьох процентів річних та 16 496,1 судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 50 000 грн заборгованості, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи наявний Акт приймання-виконання виконаних будівельних робіт. Загальна вартість виконаних робіт та устаткування, яку вказано у такому акті за грудень 2023 р. з 4 додатками до нього (акти вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт) становить 2322587,6 грн та відповідає вартості виконаних будівельних робіт та витрат за Договором № 3108-П від 31 серпня 2023 р., що зазначена позивачем у Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023.

Місцевий господарський суд вказав, що зазначені акти та довідка не підписані відповідачем, у матеріалах справи відсутні докази прийняття ним робіт та устаткування в порядку, встановленому ст. 882 ЦК України.

Наведене, на переконання суду попередньої інстанції, свідчить про те, що відповідач порушив встановлений ч. 1 ст. 882 ЦК України обов`язок негайно розпочати прийняття виконаних підрядником робіт, а також обов`язок, передбачений 5.2.3. Договору підряду № 3108-П (прийняти виконані позивачем роботи та підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт за умови повного виконання таких робіт позивачем, протягом двох днів з дати одержання згаданого акту).

В частині стягнення 50 000 грн заборгованості, суд закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі № 914/1070/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Киловатт»

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було враховано те, що на умовах укладеного договору відповідач зобов`язаний здійснити оплату отриманих послуг лише в разі, якщо вони якісно та вчасно надані позивачем.

Проте, як вказує апелянт, ним було скеровано на адресу позивача письмову відповідь про те, що наданий позивачем акт не відповідає дійсності за обсягом виконаних робіт, а саме: немає в наявності і невстановлена шафа розподільна силова в 3,4,5 секції; не встановлені репера; не виконані пусконалагоджувальні роботи; не здійснено в повному обсязі підключення щитків поверхневих не в повному обсягу по 4,5 секції; відсутня виконавча документація, паспорт лічильників, сертифікати якості матеріалів.

Крім цього, скаржник повідомляє, що відповідач протягом всього часу оплачує послуги, але під час виконання даних зобов`язань існували форс-мажорні обставини, на які відповідач ніяк не міг впливати. Так, скаржник посилається на введення воєнного стану на території України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Киловатт» подало відзив на апеляційну скаргу, у якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області у даній справі залишити без змін.

Щодо вказаного апелянтом листа щодо невідповідності обсягу робіт акту передачі, то позивач зауважує, що в описі такого листа зазначено невірну адресу отримувача, некоректну назву ТОВ «Кілова» замість ТОВ «Киловатт», так само в чеку зазначено «ТОВ Кіловот», відтак, це відправлення могло бути вручене кому завгодно.

На думку позивача, оскільки до позовної заяви копію «відповіді на звернення» не додано, встановити її зміст неможливо.

Щодо запровадження воєнного стану, то позивач вказує, що запровадження 24.02.2022 воєнного стану на всій території України жодним чином не вплинуло на спроможність відповідача виконувати свої зобов`язання за договором, який було укладено через 1,5 роки після цього 31.08.23р., та не є форс-мажорною обставиною.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 справу № 914/1070/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» б/н від 27.09.2024 (вх. суду № 01-05/2718/24 від 30.09.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі № 914/1070/24.

Ухвалою суду від 04.11.2024 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.12.2024.

У судовому засіданні 10.12.2024, суд, враховуючи клопотання скаржника про відкладення розгляду справи, для забезпечення принципу змагальності сторін, ухвалив відкласти судове засідання на 21.01.2025.

У судове засідання 21.01.2025 скаржник, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечив, представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, надав суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

31.08.23 між ТОВ «Киловатт» (Підрядник) та ТОВ «Макроекобуд» (Замовник) укладено договір будівельного підряду № 3108-П (далі Договір), за умовами якого позивач зобов`язався виконати, як субпідрядник, визначені Договором (Додатком №2) будівельні роботи з використанням власних матеріалів, а відповідач, як генпідрядник, мав обов`язок виконати ці роботи для замовника, а також оплатити позивачу вартість цих робіт в розмірі, визначеному Договором (Додатком № 1 протокол визначення договірної ціни та Локальними кошторисами).

Згідно п. 3.1. Договору, позивач повинен виконати роботи до 31.12.2023р.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач має здійснювати фінансування робіт протягом їх виконання в розмірі до 95% договірної вартості робіт, а після їх передачі здійснити остаточний розрахунок.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору він виконав для відповідача власними та/або залученими силами, засобами і матеріалами електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи на об`єкті: «Нове будівництво 3, 4, 5 секцій багатоквартирного житлового будинку по вул. Трудовій, 7/9 у м. Хмельницькому.

Перелік цих робіт позивач зазначив у Акті приймання-виконання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 та у актах вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, що є додатками до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р.

Загальна вартість виконаних робіт та устаткування, яку вказано у Акті приймання виконання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р. з 4 додатками до нього (акти вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт) становить 2 322 587,6 грн. та відповідає вартості виконаних будівельних робіт та витрат по Договору, що зазначена позивачем у Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023 р. (том справи 1, а.с. 180-181).

Вказаний акт підписаний тільки позивачем.

У матеріалах справи наявний опис вкладення у цінний лист, який засвідчено штемпелем поштового відділення АТ «Укрпошта» від 07.03.2024 р. та накладною цього ж підприємства від 07.03.2024 р. № 192 (том справи 1, а.с. 201, 202).

Згідно з даним описом вкладення у цінний лист, позивач надіслав на юридичну адресу відповідача Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за договором від 31.08.23 р. № 3108-П у двох примірниках та Акт виконаних робіт за договором від 31.08.2023 р. № 3108-П у двох примірниках.

Сторонами у позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив визнається факт сплати відповідачем позивачу на виконання умов Договору підряду № 3108-П платіжними інструкціями № 7767 від 30.04.2024 р., № 151 від 23.04.2024 р., № 121 від 11.04.2024 р. 4 *13*2720650*1*0* (том справи 2, а.с. 12, 14, 15) загалом 90 0000 грн.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що роботи, які виконано, та матеріали, які використано на об`єкті будівництва (3, 4, 5 секції багатоквартирного житлового будинку по вул. Трудовій, 7/9, у м. Хмельницькому), та які вказані у Акті за грудень 2023 р. з додатками до нього, відповідач (як генпідрядник) передав замовнику будівництва, Центральній базі виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України.

Роботи, вказані у позиціях 1, 3, 4, 13 акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р., зазначені у акті приймання виконаних будівельних робіт № 15, який підписано відповідачем та Центральною базою виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України.

Роботи, вказані у позиції 2 акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 4.

Роботи, вказані у позиціях 7 та 8 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 1.

Роботи, вказані у позиціях 14-16, 19, 20 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 17.

Роботи, вказані у позиціях 17, 18 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 2.

Роботи, вказані у позиціях 21, 24-28 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 19.

Роботи, вказані у позиціях 22, 23 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 3.

Роботи, вказані у позиціях 29-49 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 21.

Роботи, вказані у позиціях 50-65 акту за грудень 2023 р., передано відповідачем замовнику по акту № 23.

Роботи, вказані у позиціях 5, 6, 9, 10, 11, 12 акту за грудень 2023 р., як пояснив позивач, передано відповідачем замовнику по Акту № 9, однак такий до матеріалів справи не долучено. Проте відповідач не заперечує факту виконання цих робіт та монтажу зазначеного у цих позиціях обладнання, а позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог на 700000 грн.

Устаткування, вказане у акті вартості на суму 140189,46 грн. (локальний кошторис 02-01-010/13), передано відповідачем замовнику по Акту № 16 вартості устаткування, який є додатком до акту № 15 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 р.

Устаткування, вказане у акті вартості на суму 140189,46 грн. (локальний кошторис 02-02-011/13), передано відповідачем замовнику по Акту № 18 вартості устаткування, який є додатком до акту № 17 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 р.

Устаткування, вказане у акті вартості на суму 143024,34 грн., передано відповідачем замовнику по Акту № 22 вартості устаткування, який є додатком до акту № 14 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 р.

Відповідачем до матеріалів справи долучено опис вкладення до поштового відправлення № 823, фіскальний чек, як стверджує відповідач, він надіслав позивачу 02.05.2024 відповідь, що наданий позивачем акт не відповідає дійсності за обсягом виконаних робіт.

09.05.2024 позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь 1422587,60 грн основного боргу, 2093,51 грн річних та повернути йому з державного бюджету України 8400 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.05.2024 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Киловатт» про зменшення позовних вимог до розгляду та повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Киловатт» з Державного бюджету України 8400 грн. судового збору, сплаченого платіжною інструкцією № 321 від 22.04.2024.

При перегляді рішень місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як встановлено судами, між сторонами укладено договір підряду, предметом якого є електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи на об`єкті: «Нове будівництво 3, 4, 5 секцій багатоквартирного житлового будинку по вул. Трудовій, 7/9 у м. Хмельницькому.

Перелік цих робіт позивач зазначив у Акті приймання-виконання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р. та у актах вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, що є додатками до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р.

Загальна вартість виконаних робіт та устаткування, яку вказано у Акті приймання виконання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 р. з 4 додатками до нього (акти вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт) становить 2322587,6 грн. та відповідає вартості виконаних будівельних робіт та витрат по Договору № 3108-П від 31 серпня 2023 р., що зазначена позивачем у Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023 р.

Як було вказано, позивач стверджує, що він надіслав на юридичну адресу відповідача для підписання після прийняття відповідачем виконаних робіт Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за Договором у двох примірниках та Акт виконаних робіт за Договором у двох примірниках. Зазначене підтверджується описом вкладення у цінний лист, який засвідчено штемпелем поштового відділення АТ «Укрпошта» від 07.03.2024 р. та накладною цього ж підприємства від 07.03.2024 р. № 192 (том справи 1, а.с. 201, 202).

Згідно з п. 5.2.3 укладеного між сторонами Договору, Замовник зобов`язаний прийняти виконані підрядником роботи та підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт за умови повного виконання таких робіт Підрядником протягом двох днів з дати одержання названого акта від Підрядником.

У п. 5.2.4 Договору між сторонами погоджено, що Замовник зобов`язаний надати письмову відмову від підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт у разі виявлення у вказаних роботах недоліків.

У матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів прийняття ним вказаних робіт та устаткування в порядку, встановленому ст. 882 ЦК України. Відповідач вказані акти та довідки не підписав.

Разом з тим колегія суддів наголошує, що в судовій практиці стосовно акта виконаних робіт, підписаного однією стороною, усталеною є правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, в пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18, та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 916/693/21, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі № 910/11592/19, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18, від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18.

Суть цієї правової позиції полягає в тому, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладено саме на замовника. Якщо замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

Щодо доводів скаржника про те, що 02.05.2024 він надіслав позивачу листа про невідповідність робіт вказаних у актів, то текст листа відповідачем суду не надано, а фіскальний чек АТ «Укрпошта» та описа вкладення (том справи 2, а.с. 10 та 11) свідчать про те, що поштове відправлення адресовувалось ТОВ «Кіловот», ТОВ «Кілова» та вказаний лист надісланий не на адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім цього, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що роботи, які виконано, та матеріали, які використано на об`єкті будівництва (3, 4, 5 секції багатоквартирного житлового будинку по вул. Трудовій, 7/9, у м. Хмельницькому), та які вказані у Акті за грудень 2023 р. з додатками до нього, відповідач (як генпідрядник) передав замовнику будівництва, Центральній базі виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України.

Водночас, відповідач не надав та матеріали справи не містять проектно-кошторисної документації, яку відповідно до підпункту б п. 3.6. договору, мав обов`язок передати позивачу (підряднику); доказів того, що позивач мав обов`язок встановити шафу розподільну силову в 3, 4, 5 секції, встановити репер, підключити щитки поверхневі по секції 4, 5 у повному обсязі, а також надати виконавчу документацію, паспорти лічильників, сертифікати якості матеріалів, результати лабораторних випробувань кабелів та накладні на матеріали.

Щодо доводів скаржника про введення воєнного стану на території України як підстава звільнення від виконання ним взятих на себе зобов`язань, суд зазначає таке.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20.

Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже, сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання договору та військовими діями, що відповідачем, в свою чергу, не доведено.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку між введенням в Україні воєнного стану та неможливістю відповідача виконати взяті на себе за договором зобов`язання з оплати робіт.

Порушення відповідачем умов договору щодо оплати вартості виконаних робіт є підставою для нарахування визначених статтею 625 ЦК України платежів, а наявність обставин непереборної сили не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Щодо оскаржуваного рішення в частині стягнення 3 % річних, то апеляційний суд в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши такий розрахунок, погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 2087,79 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 599 ЦК України та ст. 202 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі № 914/1070/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Макроекобуд» бн від 27.09.2024 (вх. суду № 01-05/2718/24 від 30.09.2024) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі № 914/1070/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 03.02.2025.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець