РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2025Справа № 910/9797/24

За позовомАкціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"
доПриватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
простягнення 24 683 644,99 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Середа В.В.;

від відповідача: Яковченко Р.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/9797/24 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі також - позивач, АТ «ДТЕК Західенерго») до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі також - відповідач, ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення 24 683 644,99 грн, з яких 11 343 785,88 грн - 3% річних; 13 339 859,11 грн - інфляційні нарахування (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

04.09.2024 відповідачем подано відзив на позов.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 23.01.2025.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 23.01.2025 наполягав на задоволенні позову, а представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Суд заслухав вступне слово, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

У судовому засіданні 23.01.2025 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (постачальник послуг балансування/ППБ) є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.06.2019 року № 1074.

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" є оператором системи передачі (ОСП), на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР).

Згідно із матеріалів справи, у повідомленні від 27.05.2019 року за вих.№01/18933 Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (яке у подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО") поставило до відома Акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" про приєднання останнього (акцептування пропозиції) до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору - № 0424-04013, дата акцептування - 27.05.2019 року).

Відповідно до п.1.1. Типового договору про участь у балансуючому ринку (надалі - договір) цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Згідно з п. 1.2 договору за цим договором ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього договору.

За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, яка розраховується шляхом ділення загальної вартості балансуючої електричної енергії на загальний обсяг балансуючої електричної енергії.

Пунктом 2.2 договору визначено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 458 від 06.05.2022 внесено зміни до типового договору про участь у балансуючуючому ринку.

Зокрема, згідно з п. 4.1 договору (в редакції вказаної постанови) виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку. Пункти 4.2-4.4 типового договору виключено.

Відповідно до п.4.2, 4.3, 4.4 договору (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 458 від 06.05.2022) подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП. ОСП надає ППБ у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) два примірники Акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії (далі - Акт), підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано. Протягом двох робочих днів ППБ розглядає та повертає у паперовому або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) ОСП один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони.

Відповідно до п. 5.4. договору на ОСП покладено обов`язок здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п.п.9.1, 9.2 договору).

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на преюдиційність обставин, які були встановлені Господарським судом міста Києва у справі № 910/3263/23 та на наявність факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати за договором.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на наступне:

- відповідач може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку;

- станом на 20.08.2024 (поточна офіційна інформація ОСП) загальний розмір заборгованості учасників ринку перед ОСП (відповідачем) становить 33 932 052 686,63 грн;

- доказів порушення НЕК «Укренерго» установленого Законом алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію позивачем не надано, що саме по собі вказує на необґрунтованість стягнення з НЕК «Укренерго» 3% річних та інфляційних втрат в судовому порядку;

- позивач не надав доказів підписання відповідних актів та не надав рахунків, всупереч вимог п. 7.7.4. договору;

- замість надання належних доказів позовних вимог позивач обмежився посиланням на рішення у справі № 910/3263/23, в якій нібито підтверджені «зазначені обставини та заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.02.2023». Проте позивач не наводить конкретних цитат із відповідних рішень, які би містили встановлені факти, що є предметом доказування у справі № 910/9797/24.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.11.1999 року в справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України» від 19.02.2009 та "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Отже, обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 року у справі № 910/3263/23, яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Судом у справі № 910/3263/23 встановлено:

«В межах виконання договірних зобов`язань, позивач протягом жовтня 2022 року - січня 2023 року здійснив продаж відповідачу балансуючої енергії загальною вартістю 715 141 899,71 грн та направив відповідні рахунки на її оплату на електронну пошту відповідача ( та nес).

На виконання умов договору між представниками сторін електронно-цифровим підписом було підписано акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії від 31.10.2022 № БР/22/10-0424 на суму 107 942 464,23 грн, від 30.11.2022 № БР/22/11-0424 на суму 259 025 087,42 грн, від 31.12.2022 № БР/22/12-0424 на суму 277 602 189,92 грн, від 31.01.2023 № БР/23/01-0424 на суму 70 571 438,14 грн.

Оскільки відповідач оплату заборгованості в повному обсязі не здійснив, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 696 926 706,83 грн.

Згідно із матеріалами справи заборгованість за жовтень - листопад 2022 була підтверджена відповідачем шляхом підписання додатку №1 до акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.01.2023 до договору № 0424-04013.

У актах купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за жовтень - грудень 2022 року містяться відомості щодо підписання їх відповідачем кваліфікованим електронним підписом.

Окрім того, позивачем у матеріали справи надані листи ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" від 10.11.2022, від 10.12.2022 та від 10.01.2023, згідно із якими відповідач направляв позивачу підписані зі своєї сторони КЕП акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за жовтень - грудень 2022 року.

Акт за січень 2023 року підписаний сторонами КЕП із застосування системи "АСКОД Онлайн", про що зазначено в самому акті.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату на електронну пошту відповідача ( та nес).

На підтвердження направлення рахунків на оплату позивачем надані у матеріали роздруківки електронної пошти та знімків екранів комп`ютера направлення рахунків на електронну пошту відповідача.

Суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем поставленої позивачем у жовтні 2022 року - січні 2023 року балансуючої електричної енергії, настав.».

Тож, фактичні обставини, встановлені в справі № 910/3263/23 свідчать про виконання позивачем п.п. 7.4.4., 7.2.1 договору шляхом виставлення та підписання рахунків за спірний період. Доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Зважаючи на наявність преюдиційних обставин позивачу не потрібно повторно в даній справі доводити наявність заборгованості за договором № 0424-04013, адже такі обставини вже доведені під час розгляду справи № 910/3263/23.

Зважаючи на прострочення відповідачем оплати за договором, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 11 343 785,88 грн та інфляційні втрати в розмірі 13 339 859,11 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок 3% річних, судом встановлено, що розрахунок є арифметично правильними та позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 11 343 785,88 грн є обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що розрахунок є арифметично правильними та позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 13 339 859,11 грн є обґрунтованими. Доводи відповідача про неврахування позивачем показників дефляції під час розрахунку розміру інфляційних втрат спростовуються наданим позивачем розрахунком, який вкладено у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Крім того, зважаючи на те, що відповідач погашав заборгованість за договором у період з 28.02.2023 по 29.09.2023, то позивач під час розрахунку використовував борг, який залишався не погашеним на кінець розрахункового періоду. Такі дії позивача не суперечать нормам чинного законодавства та не свідчать про помилку в розрахунках.

З приводу посилань відповідача на те, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, суд вважає безпідставними, оскільки з урахуванням встановлених вище обставин, а також зважаючи на те, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до відповідача відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати 3 % річних та інфляційних втрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постановах Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту.

А кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснюють свої офіційні повноваження (п. 73 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006).

Отже, як визначено в п. 28 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006, відповідно до встановленого прецедентного права суду втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Враховуючи всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО".

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ) 3% річних в розмірі 11 343 785,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 13 339 859,11 грн та судовий збір в розмірі 296 203,73 грн.

3. Повернути Акціонерному товариству "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ) з Державного бюджету України 32 609,89 грн судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко