ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025м. ДніпроСправа № 904/1341/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Рой Марини Володимирівни, м. Марганець, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Рой Марини Володимирівни і просить суд стягнути заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 23 948,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 13 314,00 грн., заборгованість за нарахованими штрафними санкціями у розмірі 18 550,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору про надання кредиту № 006514-ДН1-001 від 15.01.2020 в частині повного та своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.

У поданій позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, Позивач, з метою підтвердження факту отримання Відповідачем суми кредиту за Договором, просив суд витребувати у АТ КБ "Приватбанк" документ(и) з інформацією про:

- підтвердження чи спростування, що держателем карти № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ "Приватбанк", є Рой Марина Володимирівна;

- прізвище, ім`я, по батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ КБ "Приватбанк", на яку 15.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" були перераховані грошові кошти в сумі 25 000,00 грн.;

- виписку про рух коштів по карті № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ "Приватбанк", за період з 15.01.2020 по 25.01.2020.

Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- письмові уточнення стосовно місцезнаходження Відповідача;

- належні докази надіслання Відповідачу копії позовної заяви з додатками.

05.04.2024 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

До того ж, цією ухвалою клопотання Позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" документ(и) з інформацією про:

- підтвердження чи спростування, що держателем карти № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ "Приватбанк", є Рой Марина Володимирівна;

- прізвище, ім`я, по батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ КБ "Приватбанк", на яку 15.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" були перераховані грошові кошти в сумі 25 000,00 грн.;

- виписку про рух коштів по карті № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ "Приватбанк", за період з 15.01.2020 по 25.01.2020.

29.04.2024 від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшов лист, в якому воно повідомило, що картковий рахунок № НОМЕР_1 емітовано на ім`я Рой Марина Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_2 ; на карту № НОМЕР_1 були зараховані грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. від 15.01.2020.

Додатково Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" направило виписку про рух коштів по карті № НОМЕР_1 за період з 15.01.2020 по 25.01.2020.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, ухвалу суду від 10.04.2024 про відкриття провадження у справі направлено за його місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 41), що підтверджується конвертом АТ "Укрпошта", повернутим відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 53, 54).

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - Позивач, Кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Рой Мариною Володимирівною (далі - Відповідач, Позичальник) укладено Договір про надання кредиту № 006514-ДН1-001 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 25 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит, наданий Кредитодавцем Позичальнику, забезпечується всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, не зважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з п. 2 Договору кредит надається Позичальнику протягом 3 банківських днів з дня підписання Договору. Кредит надається строком на 16 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця.

Пунктом 3 Договору передбачено, що строк дії Договору з дати його підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Згідно з п. 4 Договору плата за користування кредитом за Договором є фіксованою та становить 0,52948000 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування визначеного у Договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Пунктом 5 Договору сторони передбачили, що Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом із урахуванням таких умов:

5.1 Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом шляхом сплати обов`язкових щотижневих платежів щотижня кожного/ї середа, які він зобов`язаний здійснювати регулярно не пізніше дат, установлених графіком платежів, що наведений у п. 6 Договору.

5.2 мінімальна сума обов`язкового щотижневого платежу для Позичальника визначається графіком платежів, що наведений у п. 6 Договору, але у будь-якому разі не може бути менше 2 110,00 грн.

Відповідно до п. 6 Договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом із урахуванням графіку обов`язкових платежів, викладених у цьому пункті. Зокрема, дата останнього платежу 06.05.2020.

За умовами п. 7 Договору у разі прострочення Позичальником строків сплати обов`язкових платежів, визначених Договором, Кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 10% за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи із наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня, або в інших розмірах, визначених Кредитодавцем згідно з п. 5.5 Правил.

Згідно з п. 9 Договору цей Договір та Правила про надання коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту разом складають єдиний документ (далі Договір) та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Договору (з урахуванням Правил про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця у розділі Публічна інформація: https://bizpozyka.com/).

На виконання умов Договору Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний Відповідачем у Договорі, що підтверджується платіжним дорученням № 16937 від 15.01.2020, випискою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про рух коштів за період з 15.01.2020 по 25.01.2020 по карті № НОМЕР_1 , яка належить Відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач лише частково сплатив Позивачу заборгованість за Договором у розмірі 2 110,00 грн., з яких за кредитом 1 051,04 грн., за відсотками 1 058,96 грн.

Позивач зазначає, що станом на 27.03.2024 заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом складає 23 948,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом складає 13 314,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Позивач зазначає, що при погашенні кредиту через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця, Позичальнику необхідно ввести свій РНОКПП і програма приймання платежів в Особистому кабінеті автоматично зараховує платіж в рахунок погашення боргу за існуючим договором.

Таким чином, зробивши один платіж з метою виконання умов Договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії як щодо визнання факту укладення ним Договору, так і щодо існування зобов`язань Відповідача перед Позивачем за Договором.

Судом встановлено, що станом на 27.03.2024 заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом складає 23 948,96 грн.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 4 Договору плата за користування кредитом за Договором є фіксованою та становить 0,52948000 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування визначеного у Договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Пунктом 5 Договору сторони передбачили, що Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом із урахуванням таких умов:

5.1 Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом шляхом сплати обов`язкових щотижневих платежів щотижня кожного/ї середа, які він зобов`язаний здійснювати регулярно не пізніше дат, установлених графіком платежів, що наведений у п. 6 Договору.

5.2 мінімальна сума обов`язкового щотижневого платежу для Позичальника визначається графіком платежів, що наведений у п. 6 Договору, але у будь-якому разі не може бути менше 2 110,00 грн.

Відповідно до п. 6 Договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом із урахуванням графіку обов`язкових платежів, викладених у цьому пункті. Зокрема, дата останнього платежу 06.05.2020.

Судом встановлено, що станом на 27.03.2024 заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом складає 13 314,00 грн.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як вказувалось вище, за умовами п. 7 Договору у разі прострочення Позичальником строків сплати обов`язкових платежів, визначених Договором, Кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 10% за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи із наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня, або в інших розмірах, визначених Кредитодавцем згідно з п. 5.5 Правил.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за нарахованими штрафними санкціями (штраф) за період з 30.01.2020 по 27.03.2024 у розмірі 18 550,48 грн.

З приводу вказаних вимог суд зазначає таке.

Згідно з визначенням поняття неустойки, що передбачено статтею 549 Цивільного кодексу України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Отже, штраф відповідно до п. 7 Договору за користування чужими грошовими коштами, які за умовами цього пункту Договору нараховуються за кожний календарний день прострочення, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожний календарний день прострочення, підпадають під визначення пені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятою відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. У подальшому дію карантину продовжено до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України).

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи викладене, період для нарахування пені складає з 30.01.2020 по 11.03.2020, водночас, сума пені, яка нарахована за вказаний період, є більшою, ніж сума пені, заявлена Позивачем.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне позовну вимогу щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 18 550,48 грн. задовольнити.

Доказів оплати Відповідачем заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 23 948,96 грн., а також заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 13 314,00 грн. сторонами до матеріалів справи не надано.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 23 948,96 грн., заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 13 314,00 грн., пені у розмірі 18 550,48 грн.

До того ж, за приписами ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Договір про надання кредиту № 006514-ДН1-001 від 15.01.2020 було укладено між юридичною особою (Позивачем) та фізичною особою підприємцем (Відповідачем).

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зазначена норма кореспондується зі ст. 50 Цивільного кодексу України.

Частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Рой Мариною Володимирівною дата запису: 23.08.2024; номер запису: 003000143; підстава: власне рішення. Тобто, Відповідач втратив статус підприємця під час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким Відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, суд дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції, а також врахував інформацію щодо втрати Відповідачем статусу підприємця під час ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Рой Марини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, офіс 411, ідентифікаційний код в ) заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 23 948,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 13 314,00 грн., пеню у розмірі 18 550,48 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

03.02.2025