РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2025Справа № 904/4408/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Черняк Вікторії Станіславівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Дніпро, 01001; ідентифікаційний код 14360570)

про стягнення 90 999 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

В обґрунтування заявленого позову Позивач зазначає, що вона є клієнтом Відповідача в частині надання послуг банківського обслуговування.

У вересні 2024 через неналежне надання Відповідачем послуг, третіми особами здійснено несанкціонований доступ до відкритих рахунків Позивача та здійснено без її згоди списання грошових коштів на суму 90 999 грн.

Оскільки в досудовому порядку відшкодуванням Відповідачем вказаної суми не відбулося, Позивачка звернулась до суду з даним позов та зазначає, що саме Відповідач є відповідальний за завдану їй шкоду.

2. Процесуальні дії у справі

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулась Фізична особи-підприємець Черняк Вікторія Станіславівна (далі за текстом - ФОП Черняк В.С., Позивач) з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - АТ КБ «Приватбанк», Відповідач), в якому Позивач просить суд стягнути з Відповідача 90 999 грн безпідставно списаних грошових коштів з її рахунку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 матеріали справи передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 позовну заяву ФОП Черняк В.С. залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 3 028 грн.

28.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що ухвала від 02.12.2024 згідно повідомлення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 доставлена Відповідачу до електронного кабінету 03.12.2024 о 19:16 год.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 04.12.2024 ухвала суду від 02.12.2024 належним чином вручена Відповідачу.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 904/4408/24 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач зареєстрована у якості фізичної особи- підприємця 23.05.2024, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Видами економічної діяльності Позивача за КВЕД є: 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (основний); 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними, та молюсками в спеціалізованих магазинах; 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Для здійснення господарської діяльності та проведення розрахунків в безготівковій формі на підставі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 27.05.2024 Позивачу відкрито поточний рахунок для господарської діяльності № НОМЕР_2 , внаслідок чого Позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач стверджує, що після відкриття вказаного вище поточного рахунку нікому не розголошувався ПІН-код банківської картки та інша конфіденційна інформація, включаючи дані свого акаунту в «Приват24».

Крім того, ФОП Черняк В.С. стверджує, що як клієнт Відповідача своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивач стверджує, що нею здійснювалися заходи для захисту свого рахунку і акаунту «Приват24» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Так, 02.09.2024 о 16:01 год. Позивачем підтверджено вхід у систему «Приват24 Бізнес» для проведення оплати ТОВ «АДВ» на суму 213 001,72 грн.

Позивач зазначає, що в цей день вхід у систему нею більше не здійснювався та ніякі транзакції щодо списання грошових коштів для проведення будь-яких оплат не проводились.

Однак, в подальшому цього ж дня 02.09.2024 року невстановленим особами здійснено несанкціонований доступ до системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24Бізнес», який належить ФОП Черняк В.С. та з її банківського рахунку № НОМЕР_2 , здійснено несанкціоноване списання грошових коштів двома платежами на загальну суму 90 999 грн.

Наведені обставини підтверджується сформованими за допомогою банківського сервісу платіжними інструкціями № 51, дата складання 02.09.2024 18:14 год. та № 52, дата складання 02.09.2024 18:15, відповідно до яких на рахунок одержувача ФОП Кущак Ірини Андріївни № НОМЕР_3 здійснено трансакцію грошових коштів на суму 78 090 грн та 12 909 грн, з призначенням платежу - сплата за ковбасні вироби зг. накладної № 8829 від 27.08.2024.

Про проведення вказаних несанкціонованих операцій (транзакцій) Позивачу стало відомо вранці 03.09.2024 при перевірці залишку коштів, розміщених банківському рахунку. Будь яких повідомлень від банку ФОП Черняк В.С. не надходило.

За фактом незаконного заволодіння грошовими коштами в розмірі 90 999 грн, що належать Позивачу, ФОП Черняк В.С. звернулася до Департаменту кіберполіції Національної поліції України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

11.09.2024 за результатами розгляду вищезазначеної заяви про кримінальне правопорушення, Лівобережною окружною прокуратурою внесено відомості за вказаним фактом до ЄДРДР №0000198 за частино 5 статті 361 Кримінального кодексу України та розпочато досудове розслідування.

19.09.2024 ФОП Черняк В.С. звернулася АТ КБ «Приватбанк» із заявою про проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого доступу 02.09.2024 року до її банківського рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» та несанкціонованого списання з нього грошових коштів на загальну суму 90 999 грн., а також з вимогою повернути безпідставно списані кошти шляхом їх відновлення на рахунку.

Листом АТ КБ «Приватбанк» від 19.09.2024 за № 20.1.0.0.0/7-240918/86933, на заяву Позивача надано відповідь, в якій зазначено, що банком ініційовано проведення службового розслідування, в ході якого здійснювався детальний аналіз всієї викладеної інформації.

В результаті проведеного розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку знайшов своє підтвердження. Однак, аналіз обставин, які сприяли використанню коштів третіми особами показав, що Позивачем порушені умови і правила наданих банківських послуг, а саме: використання системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24 для Бізнесу» та правил дистанційного управління рахунком.

В силу зазначено, Банк повідомив про відсутність правових підстав для задоволення вимог Позивача.

При цьому, суд зазначає, що Банк послався на положення пункту 3.1.3.7.2 та 3.1.3.7.3 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщуються в мережі інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування.

Зокрема вказаним пунктом передбачено, що Банк не несе відповідальність за збереження коштів та даних Клієнта у разі розголошення/втрати уповноваженими / довіреними особами Клієнта відомостей про логін та пароль або передачі КЕП третім особам.

Банк не несе відповідальності за несанкціонований доступ до сховища ключів Клієнта під час реєстрації/авторизації в Системі «Приват24 для бізнесу» в разі відсутності ліцензійного програмного забезпечення, відсутність антивірусних та антишпигунських програм, що забезпечують захист від несанкціонованого доступу до інформації Клієнта на персональному комп`ютері Користувача, з якого здійснюється реєстрація.

З огляду на неможливість врегулювання питання повернення коштів в досудовому порядку Позивач звернулась до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень чи то доказів на спростування заявлених вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що 27.05.2024 між АТ «ПриватБанк» та Позивачем шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (далі за текстом - Умови) укладено договір банківського рахунку в редакції чинній на момент підписання заяви.

Частинами 1 та 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до частини 1 статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Зокрема, пунктом 3.1.3.1.3. Умов сторонами узгоджено можливість використання клієнтом системи дистанційного обслуговування, зокрема, системи «Приват24 для бізнесу»/ «Приват24», в т.ч. мобільна версія.

Пунктом 2-5 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом (пункт 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги»).

Статтею 68 Закону України «Про платіжні послуги» закріплено, що електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час:

1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації;

2) ініціювання дистанційної платіжної операції;

3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Пунктом 3.1.3.5 Умов закріплено, обов`язки Клієнта: під час використання Системи «Приват24 для бізнесу» Клієнт зобов`язаний дотримуватися всіх вимог безпеки оброблення платіжних інструкцій, встановлених Банком та законодавством.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг згідно пункту 3 частини 8 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги».

Частиною 12 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» закріплено, що надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника.

Згідно частини 4 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги» на платника покладено обов`язок негайного повідомлення (після того, як така інформація стала йому відома) надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією.

Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку.

Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, яким зокрема встановлено:

надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди (пункт 143));

надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача (пункт 144);

власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 146);

власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункт 147).

В силу зазначеного вище, враховуючи визнання Відповідачем у листі від 19.09.2024 № 20.1.0.0.0./7-240918/86933 факту несанкціонового зняття коштів з рахунку Позивача в 02.09.2024 сумі 90 999 грн вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів Позивача та не довів, що Позивач, як володілець та користувач рахунку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі нього чи надавав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

Банк має довести, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитись переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, оскільки правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.08.2023 у справі 176/1445/22 (провадження № 61-8249 св23).

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Відповідачем при виконанні договору банківського рахунку допущено несанкціоноване зняття коштів з рахунку Позивача, а тому вимоги Позивача про повернення таких коштів є обґрунтованими у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не здійснюється з огляду на повідомлення Позивачем необхідності подання додаткових доказів у відповідності до вимог частини 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Черняк Вікторії Станіславівни - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Дніпро, 01001; ідентифікаційний код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця Черняк Вікторії Станіславівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) безпідставно списані кошти в розмірі - 90 999 (дев`яносто тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 00 грн та судовий збір - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.02.2025

Суддя Антон ПУКАС