УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

03.02.2025Справа № 910/1115/25

Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕМІКС-БЕТОН» заборгованості за договором № Р-424 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів від 23.10.2024 у розмірі 36 622,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕМІКС-БЕТОН» заборгованості за договором про надання послуг №Р-424 від 23.10.2024 у розмірі 36 622 грн.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Водночас Господарським процесуальним кодексом України встановлено чіткі вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету;

Суд зазначає , що заявник при поданні заяви про видачу судового наказу не дотримався належним чином вимог вищенаведеної статті Господарського процесуального кодексу України, а саме, не зазначив поштові індекси стягувача та боржника.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що у переліку додатків до заяви про видачу судового наказу заявник пунктом 8 вказує "Рахунок №28586", втім вказаного документу до заяви не долучає. Натомість, до заяви двічі долучено акт виконаних робіт № С від 20.12.2024, проте, один із них не підписаний з боку боржника.

За приписами ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С»

Водночас суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 152, 153, 154, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Т-С» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕМІКС-БЕТОН» заборгованості у розмірі 36 622,00 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 03.02.2025 та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Т.Ю. Трофименко