ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/607/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Трохліб М.С., довіреність №2875-05 від 25.12.2024;

від відповідача-2: Мельничук І.М., ордер серії ВХ №1072334 від 25.06.2024;

прокурор Бондарчук Л.Г., службове посвідчення №071147 від 01.03.2023

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ";

2. Комунального некомерційного підприємства "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 290641,95 грн.

Процесуальні дії по справі.

Керівник Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - ТОВ «ЖОЕК») та Комунального некомерційного підприємства "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради (далі - КНП "Хорошівська лікарня"), у якому просить визнати недійсними додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №237-Т від 02.01.2023, укладеного між відповідачами, стягнути з ТОВ "ЖОЕК" на користь Хорошівської селищної ради 290641,95 грн безпідставно отриманих коштів за незаконними правочинами.

Ухвалою суду від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися.

Під час розгляду справи у підготовчому провадженні до суду надійшли:

25.06.2024 - відзив представника відповідача-1 на позовну заяву від 25.06.2024, згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позову (а.с.82-93);

01.07.2024 - відзив представника відповідача-2 на позовну заяву від 28.06.2024, згідно з яким останній просив позовні вимоги прокуратури задовольнити повністю (а.с.112-123);

16.09.2024 в електронному вигляді (23.09.2024 на поштову адресу суду) - відповідь Коростишівської окружної прокуратури на відзив ТОВ "ЖОЕК" №53/3-2347вих-24 від 13.09.2024 (а.с.134-156, 164-181);

20.09.2024 - заперечення представника відповідача-1 на відповідь на відзив від 20.09.2024 (а.с.157-163);

14.10.2024 - додаткові пояснення представника відповідача-2 від 11.10.2024 (а.с.182-190).

Ухвалою суду від 14.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/607/24 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 04.12.2024.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відкладено розгляд справи по суті на 20.01.2025.

25.12.2024 до суду від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення у справі від 25.12.2024, що були прийняті судом до розгляду (а.с.200-210).

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлений завчасно та належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 04.12.2024 в електронному вигляді до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.199).

Оскільки явка представника позивача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, підстав для відкладення судового засідання та оголошення в ньому перерви немає, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно зі ст.202 ГПК України.

Прокурор підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, стягнути з відповідачів сплачений Житомирською обласною прокуратурою судовий збір. Представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник відповідача-2 підтримав позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

20.01.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №237-Т від 02.01.2023 вмотивовані коливанням цін на ринку, однак на дату укладення додаткової угоди №3 від 14.02.2023 ринкові ціни на закуповувану електроенергію були нижчими, ніж станом на дату укладення договору про закупівлю №237-Т від 02.01.2023, що унеможливлює підвищення договірної ціни з мотивів її коливання на ринку, а додатковою угодою №6 від 21.08.2023 передбачено підвищення цін, що суттєво перевищує фактичне коливання цін на ринку, позаяк в липні 2023 року (попередній календарний місяць) ринкова ціна була вищою від цін січня того ж року на 5,25%, в той час як цією додатковою угодою ціна підвищена на 34%. Вказані додаткові угоди укладені сторонами з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, а відтак підлягають визнанню недійсними, а безпідставно сплачені бюджетні кошти за електричну енергію мають бути перераховані до доходів загального фонду бюджету селищної ради, з якого фактично були витрачені, оскільки іншого порядку повернення коштів не визначено (а.с.1-21).

Згідно з відзивом на позовну заяву від 25.06.2024 та додатковими поясненнями від 25.12.2024, відповідач-1 вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ "ЖОЕК" до кожної пропозиції зміни ціни за одиницю товару було надано обґрунтоване і документальне (витяги із сайту ДП «Оператор ринку» та довідки торгово-промислової палати) підтвердження коливання ціни на ринку, які відображають поступове та послідовне зростання ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України; кожна пропозиція зміни ціни була погоджена відповідачем-2. Відповідач-1 вважає, що прив`язка прокурора до визначених ним дат, зокрема дат укладення договору та додаткових угод до нього, є такою, що суперечить принципам діловодства та законодавства в цілому; надані ТОВ "ЖОЕК" документи відображають виключно дати зміни ціни товару на ринку під час дії договору (01.01.2023-31.12.2023). Відповідач-1 вказав на те, що довідка торгово-промислової палати про ціну на товар/коливання такої ціни на ринку є достатнім доказом для обґрунтованості змін до договору закупівлі; коливання ціни товару на ринку має бути обґрунтовано та документально підтверджено безпосередньо в проміжок часу між датою укладання договору (попередньої додаткової угоди) та датою укладання додаткової угоди (наступної додаткової угоди). Відповідач-1 стверджує, що датою укладення договору №237-Т не є дата його підписання - 02.01.2023, як вважає позивач, а є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни, - 22.12.2022. Так, ТОВ "ЖОЕК" необхідно було надати довідку ТПП або ж іншої уповноваженої установи, що відображає коливання в проміжок часу між датою укладення договору - 22.12.2022 та датою укладення додаткової угоди №3 - 14.02.2023, а тому вважає, що довідки Харківської ТПП, що надавалися при укладенні додаткових угод №3 та №6 до договору №237-Т, є обґрунтованим документальним підтвердженням коливання ціни на ринку, які в свою чергу відповідають ч.2 п.13.7 договору. Також відповідач-1 зауважив, що на момент звернення прокурора з даним позовом до суду додаткові угоди, укладені між відповідачами, виконані як в частині поставки обумовленого договором товару, так і в частині оплати поставленого товару. Оскільки позовні вимоги, що є предметом спору, фактично зводяться до зобов`язання ТОВ "ЖОЕК" повернути кошти, які є складовою частиною ціни договору та вартості поставленого товару, задоволення даного позову призводить до зміни такої істотної умови договору, як ціна після його виконання, що суперечить приписам ч.3 ст.632 ЦК України.

Окрім того, відповідач-1 вважає, що уповноваженим державою органом на здійснення державного фінансового контролю є Держаудитслужба, якою у даному випадку не було встановлено порушення по договору №237-Т від 02.01.2023 у сфері державних закупівель, а відтак заявлені прокурором вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях. Також прокурор не надав доказів того, що Хорошівська селищна рада не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження у спірних правовідносинах, тому звернення в її особі є упередженим. Оскільки відповідач-2 не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, як і не є суб`єктом владних повноважень, то, на думку ТОВ "ЖОЕК", звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави є безпідставним (а.с.82-88, 200-202).

Прокурор вважає відзив відповідача-1 необґрунтованим і таким, що не спростовує доводів позовної заяви. У відповіді на відзив від 13.09.2024 №53/3-2347вих-24 прокурор зазначив, що ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору (п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»); саме по собі укладення додаткових угод №3 від 14.02.2023, №6 від 21.08.2023 до договору №237-Т від 02.01.2023, на підставі яких збільшено ціну за електроенергію на 39,7%, не відповідає нормам Закону України «Про публічні закупівлі» і практиці Верховного Суду. Щодо підстав представництва прокурор зауважив, що оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, зобов`язаний контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання таким закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету. Поряд із цим у Держаудитслужби право на звернення виникає лише у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (а.с.164-176).

Відповідач-1 зі свого боку подав заперечення на відповідь на відзив від 20.09.2024, у яких вказав на те, що договір №237-Т від 02.01.2023 було укладено відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» та Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (далі за текстом - Особливості здійснення публічних закупівель). Особливостями здійснення публічних закупівель визначена можливість зміни ціни за одиницю товару пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку без встановленого п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» обмеження в 10%. Відтак відповідач-1 вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає (а.с.157-158).

Натомість відповідач-2 КНП "Хорошівська лікарня", згідно з відзивом на позовну заяву від 28.06.2024 та додатковими поясненнями від 11.10.2024, підтримав позовні вимоги прокурора у повному обсязі, вказавши на те, що постачальник належним чином документально не підтвердив та не обґрунтував наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін; підвищення ціни за товар відбулось 14.02.2023 та 21.08.2023, однак розрахунки за лютий та серпень 2023 року було проведено за новими (вищими) цінами, починаючи з 01.02.2023 та 01.08.2023, що суперечить вимогам п.5.5 договору №237-Т від 02.01.2023. Оскільки додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до договору є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором, мали регулюватись додатком №1 «Комерційна пропозиція Постачальника», підписаним сторонами при укладенні попередніх угод. Відповідач-2 зазначив, що кошти в сумі 290641,95 грн є такими, що були безпідставно одержані ТОВ "ЖОЕК", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх до місцевого бюджету; визнання судом недійсними вищевказаних додаткових угод не буде означати відсутність між сторонами договірних відносин, так як такі відносини встановлені укладеним договором №237-Т від 02.01.2023 і зобов`язання вважаються договірними, а отже надмірно сплачені кошти за товар підлягають поверненню (а.с.112-115, 182-185).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, в грудні 2022 року КНП "Хорошівська лікарня" проведено закупівлю електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія) в кількості 450000 кВт/год шляхом проведення відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі в електронній системі закупівель - UA-2022-12-08-015168-a) (а.с.33-34).

Відповідно до річного плану закупівлі UA-P-2022-12-08-004540-b, фінансування такої закупівлі здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, розмір бюджетного призначення - 2700000,00 грн.

До участі у відкритих торгах тендерну пропозицію подав один учасник - ТОВ "ЖОЕК", якого визначено переможцем відкритих торгів відповідно до рішення уповноваженої особи, оформленого протоколом №185 від 22.12.2022.

За результатами проведення відкритих торгів між КНП "Хорошівська лікарня" як споживачем та ТОВ "ЖОЕК" як постачальником укладено договір на закупівлю електричної енергії №237-Т від 02.01.2023 (далі - договір) (а.с.35-47).

Цей договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) (п.1.1 договору).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) та постанови Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, від 26.06.2020 №1219, а також Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (далі - Особливості) (п.1.2 договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, істотними умовами цього договору є: предмет договору, ціна та строк дії договору. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених п.19 Особливостей.

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.3.1 договору).

Період постачання електричної енергії за цим договором з 01.01.2023 (п.3.5 договору).

Обсяг закупівлі за цим договором становить: 450000 кВт/год. (п.3.6 договору).

Згідно з п.5.1 договору, ціна цього договору становить 2049645,60 грн, в т.ч. з ПДВ - 341607,60 грн. В тому числі для власних потреб 2049645,60 грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 1 до цього договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.5 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

У п.13.7 договору сторонами погоджено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні «ОЕС України». Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед» (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії». У якості документального підтвердження даних сторонами визнаються, зокрема, завірені належним чином копії (роздруківки з вебсайту) звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

Цей договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем договірних величин споживання електричної енергії (додаток №2 до договору) та укладається на строк до 31.12.2023 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.15.1 договору).

Додатком №1 до договору «Комерційна пропозиція» передбачено, що ціна за спожиту електроенергію становить 4,554768 грн з ПДВ та тарифом передачі та включає: 3,450000 грн - ціна електричної енергії, 0,345640 грн - тариф на передачу електричної енергії, 0,759128 грн - ПДВ (а.с.45).

У подальшому між відповідачами було укладено ряд додаткових угод до договору, що передбачають підвищення ціни на одиницю товару та зменшення його загального обсягу. У позовній заяві зазначено та з вебпорталу «Prozorro» за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-12-08-015168-a вбачається наступне:

26.01.2023 укладено додаткову угоду №1, за змістом якої сторони дійшли згоди про зміну регульованих складових ціни на електричну енергію. Зокрема, на підставі постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 підвищено вартість послуг з передачі електричної енергії до 0,38028 грн та, відповідно, загальну вартість 1 кВт/год електричної енергії до 4,596336 грн;

01.02.2023 укладено додаткову угоду №2, якою уточнено суму наявних бюджетних асигнувань та внесено відповідні зміни до п.5.1 договору;

14.02.2023 укладено додаткову угоду №3, якою з підстав коливання та зміни цін на одиницю товару на ринку викладено в новій редакції п.1 додатку «Комерційна пропозиція» до договору від 02.01.2023 №237-Т. Внаслідок внесених змін ціну за 1 кВт електричної енергії підвищено до 5,191254 грн з ПДВ, що включає в себе вартість електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг постачальника - 3,945765 грн, регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії у розмірі 0,38028 грн та податок на додану вартість (ПДВ) 20% на суму 0,865209 грн. Обсяг закупівлі за цим договором становить 399379,17 кВт/год. Сторонами також погоджено, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та керуючись ч.3 ст.631 ЦК України розповсюджується на зобов`язання, що виникають за договором з 01.02.2023 (а.с.48);

31.03.2023 укладено додаткову угоду №4, у якій сторонами визначено підвищення ціни за одиницю закуповуваного товару у зв`язку зі зміною з 01.04.2023 регульованих складових тарифу на електричну енергію. Зокрема, значення тарифу на послуги з передачі електричної енергії визначено на рівні 0,43025 грн, загальну вартість 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) - 5,241218 грн;

26.06.2023 укладено додаткову угоду №5 від 26.06.2023, у якій викладено п.1 «Комерційної пропозиції», що є невід`ємним додатком до договору, в новій редакції, що передбачає підвищення тарифу на послуги з передачі електричної енергії до 0,4851 грн, а загальної вартості закуповуваної електричної енергії до 5,317038 грн за кВт/год. Виходячи зі змісту зазначеної додаткової угоди, її укладення зумовлене зміною з 01.07.2023 регульованих складових ціни на електричну енергію, зокрема тарифу на передачу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №1788 від 21.12.2022;

21.08.2023 укладено додаткову угоду №6, якою з підстав коливання та зміни цін на одиницю товару на ринку передбачено підвищення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 6,367716 грн з ПДВ, з яких 4,821330 грн - вартість електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг постачальника, 0,4851 грн - регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії, 1,061286 - податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Обсяг закупівлі за цим договором становить 357198,94 кВт/год. Сторонами також погоджено, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та керуючись ч.3 ст.631 ЦК України розповсюджується на зобов`язання, що виникають за договором з 01.08.2023 (а.с.49);

21.12.2023 укладено додаткову угоду №7, якою зменшено суму кошторисних призначень та обсяги закупівлі, а також викладено в новій редакції п.5.1 договору, відповідно до якої загальна ціна договору складає 1702563,03 грн.

З наведеного вище слідує, що укладення додаткових угод №1 від 26.01.2023, №4 від 31.03.2023, №5 від 26.06.2023 до договору ґрунтується на зміні тарифу на передачу електричної енергії, у той час як додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до цього ж договору вмотивовані коливанням цін на ринку, що кореспондує окремим правовим підставам внесення змін до договору про закупівлю.

В обґрунтування укладення додаткової угоди №3 від 14.02.2023 постачальником було надано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023, якою наводяться відомості АТ «Оператор ринку» щодо середньозважених цін на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, що склались за 01.01.2023 (2974,80 грн/МВт.год без ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії) та 01.02.2023 (3402,25 грн/МВт.год без ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії), та відсоток коливання ціни на товар, що склав +14,37% (а.с.205).

Додаткова угода № 6 від 21.08.2023 укладена на підставі цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №631-1/23 від 01.08.2023, якою наводяться відомості АТ «Оператор ринку» щодо середньозважених цін на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, що склались за лютий (01.02 - 28.02) 2023 року (3213,43 грн/МВт.год без ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії) та 3 декаду липня (21.07 - 31.07) 2023 року (3926,59 грн/МВт.год без ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії), та відсоток коливання ціни на товар, що склав +22,19% (а.с.204).

За інформацією КНП "Хорошівська лікарня" на виконання договірних зобов`язань ТОВ "ЖОЕК" за 2023 рік було поставлено електричної енергії: 01.02.2023 - 39725 кВт/год на 182589,43 грн; 01.03.2023 - 35500 кВт/год на 184289,48 грн; 31.03.2023 - 33700 кВт/год на 174 945,23 грн; 30.04.2023 - 23100 кВт/год на 121303,12 грн; 31.05.2023 - 17800 кВт/год на 93471,67 грн; 30.06.2023 - 14200 кВт/год на 74567,29 грн; 31.07.2023 - 11000 кВт/год на 58487,41 грн; 31.08.2023 - 13300 кВт/год на 84690,60 грн; 02.10.2023 - 14500 кВт/год на 92331,91 грн; 07.11.2023 - 25606 кВт/год на 163051,73 грн; 21.11.2023 - 31094 кВт/год на 198000,00 грн; 05.12.2023 - 1146 кВт/год на 7295,16 грн; 14.12.2023 - 42000 кВт/год на 267540,00 грн. Всього 302671 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1702563,03 грн, яку було сплачено відповідачем-2 у повному обсязі (а.с.66-70, 73). Викладене відповідачем-1 не заперечується.

Не оспорюючи підстав для укладення додаткових угод №1 від 26.01.2023, №4 від 31.03.2023, №5 від 26.06.2023 до договору, прокурор стверджує, що додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023, на підставі яких збільшено ціну за електроенергію на 39,7%, укладені з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель та підлягають визнанню недійсними, а безпідставно отримані постачальником кошти в сумі 290641,95 грн підлягають повернення до бюджету селищної ради.

За наведених обставин, оскільки Хорошівська селищна рада як орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не вжила заходів щодо усунення виявлених порушень у сфері закупівлі електричної енергії, прокурор звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3, 4 ст.53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За положеннями ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз положень ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13, 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Разом із цим чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під "нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій", у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, який обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, від 03.12.2019 у справі №920/121/19).

Також закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18, від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, від 13.07.2021 у справі №927/550/20).

Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави, прокурор вказав на те, що внаслідок укладення КНП "Хорошівська лікарня" та ТОВ "ЖОЕК" оспорюваних додаткових угод до договору про закупівлю штучно створено передумови для подальшого нераціонального та неефективного використання коштів місцевого бюджету та грубо порушено вимоги, встановлені Законом України «Про публічні закупівлі», насамперед, закріплені в ст.5 цього Закону принципи максимальної економії та ефективності закупівлі, недискримінації учасників. Необґрунтоване та документально непідтверджене підняття ціни на електричну енергію на підставі додаткових угод №3 від 14.02.2023, №6 від 21.08.2023 до договору за №237-Т від 02.01.2023 фактично нівелює економію бюджетних коштів, досягнуту проведенням відкритих торгів, спотворює призначення та мету цього та інших інститутів публічних закупівель.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування закладу незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади області.

Згідно зі ст.172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За приписами ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування з Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Положеннями ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування з Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч.1). Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби (ч.3). Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (ч.5). Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, скорочувати обсяги доходів місцевих бюджетів, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню (ч.7).

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі №904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

КНП "Хорошівська лікарня" у спірних правовідносинах діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником товару (електричної енергії) в обсязі та в межах видатків, визначених Хорошівською селищною радою (розпорядником бюджетних коштів вищого рівня).

Оскільки засновником КНП "Хорошівська лікарня" та власником його майна є Хорошівська селищна територіальна громада в особі Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального підприємства, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання останнім коштів цього бюджету за договорами про закупівлю, Хорошівська селищна рада Житомирського району Житомирської області є суб`єктом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у даній справі.

На виконання ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Коростишівська окружна прокуратура надсилала Хорошівській селищній раді лист від 19.03.2024 №53/3-721вих-24 з повідомленням про виявлені порушення інтересів держави внаслідок укладення додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії та безпідставну сплату бюджетних коштів, просила повідомити про вжиття чи намір вжиття заходів для їх усунення, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом (а.с.59-60).

У відповідь Хорошівська селищна рада направила окружній прокуратурі лист від 25.03.2024 №267, у якому зазначила про відсутність фінансування для сплати судового збору за позовами щодо порушень, допущених комунальними підприємствами громади, а також відсутність наміру втручатись у господарську діяльність КНП "Хорошівська лікарня" і звертатись на даний час до ТОВ "ЖОЕК" з претензіями або з відповідним позовом, але не заперечила пред`явлення відповідного позову прокуратурою в порядку представництва інтересів держави (а.с.61).

Також Коростишівська окружна прокуратура зверталась до КНП "Хорошівська лікарня" з листом від 19.03.2024 №53/3-720вих-2, у якому повідомила про виявлені порушення інтересів держави та просила, зокрема, повідомити про вжиття чи намір вжиття заходів для їх усунення (а.с.62-63).

КНП "Хорошівська лікарня" зі свого боку листом від 21.03.2024 №01/434 повідомило, що через відсутність фінансування заходи щодо стягнення зайво оплачених коштів із ТОВ "ЖОЕК", у тому числі шляхом звернення з відповідним позовом до суду, здійснювати не буде (а.с.64-65).

Листом від 23.05.2024 №53/3-1418вих-24 Коростишівська окружна прокуратура повідомила Хорошівську селищну раду про підготовку та подання цього позову до суду (а.с.74-75).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що керівник Коростишівської окружної прокуратури, дотримавшись вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача-1 щодо необхідності проведення Держаудитслужбою моніторингу закупівлі і виявлення порушення, заявленого прокуратурою в частині укладення оспорюваних додаткових угод до договору, та звернення саме цього компетентного органу до суду з даним позовом.

Спростовуючи дане твердження відповідача-1, суд зауважує, що питання моніторингу процедури закупівлі врегульовано ст.8 Закону "Про публічні закупівлі". Так, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи можуть проводити моніторинг процедури закупівлі протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Прокурору про порушення вимог законодавства у сфері публічних закупівель, які допущені під час підписання оспорюваних додаткових угод до договору, стало відомо в ході опрацювання інформації системи публічних закупівель «Prozorro», уже після фактичного виконання сторонами умов договору та закінчення строку його дії, а отже підстави для проведення органами Держаудислужби моніторингу закупівлі UA-2022-12-08-015168-а були відсутні.

У той же час суд констатує, що Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. У випадках, коли вказаний орган не здійснював фінансовий контроль та, як наслідок, не виявив порушення законодавства, то і право на звернення до суду із позовом у останнього не виникає (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18).

Щодо вимоги про визнання недійсними додаткових угод №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до договору за №237-Т від 02.01.2023 суд зазначає таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Розглядаючи позовну вимогу щодо визнання додаткових угод до договору на закупівлю електричної енергії недійсними із посиланням на порушення при укладенні такого правочину ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частинами 1, 4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з приписами ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ціна є істотною умовою господарського договору (ч.2 ст.189 ГК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч.1-3 ст.632 ЦК України).

Частиною 1 ст.651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Отже зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом із тим у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Як встановлено судом та зазначено вище, на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» за результатами процедури відкритих торгів між відповідачами було укладено договір на закупівлю електричної енергії №237-Т від 02.01.2023.

Станом на момент підписання договору сторонами були погоджені всі істотні умови: предмет, ціна та строк дії договору відповідно до вимог ч.3 ст.180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Додатком №1 до договору «Комерційна пропозиція» визначено, що ціна за спожиту електроенергію становить 4,554768 грн з ПДВ та тарифом передачі та включає: 3,450000 грн - ціна електричної енергії, 0,345640 грн - тариф на передачу електричної енергії, 0,759128 грн - ПДВ (а.с.45).

Порядок зміни ціни електричної енергії погоджено сторонами у п.13.7 договору.

В обґрунтування необхідності збільшення ціни товару та укладення оспорюваних додаткових угод №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 відповідач-1 надав цінові довідки Харківської ТПП №79-3/23 від 06.02.2023 та №631-1/23 від 01.08.2023, відповідно (а.с.204-205).

Суд зауважує, що за інформацією з вебпорталу «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі в електронній системі закупівель - UA-2022-12-08-015168-a), рішення про визначення переможця торгів було прийнято 22.12.2022, а відтак, з огляду на ч.2 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України, саме вказану дату слід вважати датою укладення договору №237-Т.

Враховуючи, що додаткова угода №3 укладена сторонами 14.02.2023, а визначена нею ціна застосовується з 01.02.2023, довідка про коливання ціни мала б відображати ціну станом на дату укладення договору (22.12.2022), ринкову ціну станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення, а також ціну станом на дату укладення додаткової угоди.

Натомість довідка Харківської ТПП №79-3/23 від 06.02.2023 не відображає необхідну інформацію, зазначені у ній ціни вказано без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії. Дана довідка, як зазначено у її додаткових примітках, носить виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умови договорів та контрактів.

Враховуючи наведене, додаткова угода №3 від 14.02.2023 до договору є такою, що укладена за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на товар на ринку в сторону збільшення (доказів протилежного суду не надано), що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю.

Відповідно, внаслідок недійсності додаткової угоди №3 визначена в додатковій угоді №6 від 21.08.2023 вартість електроенергії є неправомірною. Крім того, надана в обґрунтування додаткової угоди №6 від 21.08.2023 довідка Харківської ТПП №631-1/23 від 01.08.2023 також не містить інформацію, необхідну для підтвердження факту коливання ціни у бік збільшення та наявності підстав для внесення відповідних змін у порядку, визначеному договором про закупівлю; середньозважені ціни вказано без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії; довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умови договорів та контрактів.

Суд приймає до уваги, що підписанням оспорюваних додаткових угод ціну за одиницю товару було збільшено на 39,7% від початкової ціни товару, визначеної відповідачами при укладенні договору про закупівлю, що суперечить п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

На думку відповідача-1, пп.2 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель визначена можливість зміни ціни за одиницю товару пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку без встановленого п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» обмеження в 10%, з чим суд не погодився з нижчевикладених підстав.

Відповідно до п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:

- погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення (пп.2);

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни (пп.7).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23, посилання на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого даною нормою.

Тобто постанова КМУ від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі», а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.

Отже в будь-якому випадку сторони договору мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому суд критично оцінює та не приймає до уваги доводи відповідача-1 щодо можливості зміни ціни за одиницю товару пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку без встановленого вказаною нормою обмеження у 10%.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.02.2023 у справі №903/366/22).

В силу положень ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Суд зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи вищевстановлені обставини, відповідачами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами у повному обсязі, зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, визначеним ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Таким чином, за висновком суду, додаткові угоди №3 від 14.02.2023 та №6 від 21.08.2023 до договору №237-Т від 02.01.2023 суперечать вищенаведеним нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», а тому підлягають визнанню недійсними.

Згідно з приписами ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави (глави 83) застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України.)

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскільки додаткові угоди №3 від 14.02.2023, №6 від 21.08.2023 були укладені сторонами договору за відсутності законодавчо визначених підстав для зміни ціни і підлягають визнанню недійсними, обрахунок вартості електричної слід здійснювати з урахуванням ціни, визначеної у комерційній пропозиції (додатку №1) до договору №237-Т від 02.01.2023.

Як вбачається з матеріалів справи і відповідачами не заперечується, ТОВ "ЖОЕК" за 2023 рік було поставлено КНП "Хорошівська лікарня" всього 302671 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1702563,03 грн, яку сплачено останнім у повному обсязі (а.с.73). Лише поставка за 01.02.2023 (а.с.68) була здійснена за умовами договору без застосування цін, визначених оспорюваними додатковими угодами.

Здійснюючи розрахунок безпідставно набутих ТОВ "ЖОЕК" коштів, прокурор врахував зміни регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії, що в період з 01.01.2023 по 01.04.2023 становив 0,38028 грн за кВт/год, з 01.04.2023 по 01.07.2023 - 0,43025 грн за кВт/год, з 01.07.2023 - 0,4851 грн за кВт/год.

За розрахунком, наведеним у позовній заяві, вартість поставленого споживачу - КНП "Хорошівська лікарня" обсягу електричної енергії за умовами договору та з урахуванням зміни тарифу склала 1411921,08 грн, а відтак сума переплати (надмірно сплачених коштів) становить 290641,95 грн (а.с.11).

Перевіривши розрахунок прокурора, суд дійшов висновку, що такий є правомірним, обґрунтованим та арифметично вірним.

Враховуючи викладене, заявлена прокурором вимога про стягнення з відповідача-1 на користь позивача безпідставно отриманих коштів в сумі 290641,95 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.ст.76, 77, 79, 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

У рішенні від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд зазначає, що інші доводи та заперечення учасників справи ретельно досліджені, однак не прийняті до уваги, оскільки не спростовують встановлених вище обставин і наведених висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позову.

Поряд із цим суд врахував, що відповідач-2 скористався своїм правом, передбаченим п.1 ч.2 ст.46 ГПК України, і визнав позовні вимоги у повному обсязі, що у даному випадку не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та оцінивши в повній мірі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що при поданні даного позову Житомирською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 10415,63 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1037 (внутрішній номер 346607248) від 17.05.2024 (а.с.22).

З огляду на висновок суду про задоволення позову та приписи ст.129 ГПК України, судовий збір стягується на користь Житомирської обласної прокуратури з відповідача-1 в сумі 7387,63 грн (4359,63 грн за заявлену до нього майнову вимогу + 3028,00 грн за немайнові вимоги, заявлені до обох відповідачів), а з відповідача-2, враховуючи визнання ним позову до початку розгляду справи по суті, в сумі 1514,00 грн, що становить 50% судового збору, сплаченого за розгляд немайнових вимог. Поряд із цим Житомирська обласна прокуратура, згідно з приписами ч.1 ст.130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", має право на повернення з Державного бюджету України решти 50% судового збору в цій частині, що становить 1514,00 грн, у разі подання відповідного клопотання.

Суд вважає за необхідне звернути увагу прокуратури на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за №1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених ст.7 Закону України «Про судовий збір». З механізмом повернення судового збору можна ознайомитись за посиланням: https://zt.arbitr.gov.ua/sud5007/pres-centr/news/1737101/.

Керуючись статтями 123, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 14.02.2023 до договору за №237-Т від 02.01.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" () та Комунальним некомерційним підприємством "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 21.08.2023 до договору за №237-Т від 02.01.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" () та Комунальним некомерційним підприємством "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради ().

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (майдан Перемоги, буд. 10, м. Житомир, Житомирська обл., 10003, ) на користь Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (вул. Героїв України, буд. 13, смт. Хорошів, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12101, ) безпідставно отриманих коштів в сумі 290641,95 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (майдан Перемоги, буд. 10, м. Житомир, Житомирська обл., 10003, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, буд. 11, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 7387,63 грн судового збору.

6. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради (вул. Ринкова, буд. 3-Б, смт. Хорошів, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12101, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, буд. 11, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 1514,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.01.25

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

- керівнику Коростишівської окружної прокуратури на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Житомирській обласній прокуратурі (до ел.каб.);

- сторонам (до ел.каб.).