ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 січня 2025 року Справа № 903/991/24

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., вивчивши матеріали клопотання арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича

про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів

у справі № 903/991/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро

до Фермерського господарства Гранд-Агро 2019

про банкрутство,

встановив:

25.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства Гранд-Агро 2019 у зв`язку з наявною непогашеною заборгованістю в сумі 2311345,38 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2024 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро про відкриття провадження у справі про банкрутство; справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 16.12.2024; заборонено власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби; зобов`язано боржника у строк до 13.12.2024 подати до господарського суду та заявнику належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів, які посвідчують правовий статус юридичної особи із зазначенням засновників підприємства-боржника; відзив на заяву про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.12.2024 відкладено підготовче засідання на 08.01.2025.

Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства Гранд-Агро 2019 (вул.М.Олексюка,12Б, с.Озеро, Ківерцівський район, Волинська область, 45222, ); визнано вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро до Фермерського господарства Гранд-Агро 2019 на загальну суму 2413625,38 грн та зобов`язано розпорядника майна включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у такій черговості: 102280,00 грн - вимоги першої черги (судовий збір та авансування винагороди), 2311345,38 грн - вимоги четвертої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Фермерського господарства Гранд-Агро 2019; введено процедуру розпорядження майном Фермерського господарства Гранд-Агро 2019 строком на а 15 місяців (до 08.04.2026 включно); розпорядником майна Фермерського господарства Гранд-Агро 2019 призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.

13.01.2025 через відділ документального забезпечення та контролю суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 4400487,19 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2025 заяву ТзОВ Спектр-Агро № 09-1/01 від 09.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 28.02.2025 в режимі відеоконференції з представником заявника; зобов`язано ФГ Гранд-Агро 2019 та арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича розглянути заяву ТзОВ Спектр-Агро № 09-1/01 від 09.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду в строк по 31.01.2025 нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

27.01.2025 через систему Електронний суд від Головного управління ДПС у Волинській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 349561,79 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2025 заяву Головного управління ДПС у Волинській області від 27.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 28.02.2025; зобов`язано ФГ Гранд-Агро 2019 та арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича розглянути заяву Головного управління ДПС у Волинській області від 27.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду в строк по 14.02.2025 нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

27.01.2025 арбітражний керуючий Косякевич С. О. через систему «Електронний суд» подав клопотання про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, а саме:

- заборонити фермерському господарству "Гранд-Агро 2019" та його посадовим особам без згоди розпорядника майна укладати договори чи інші правочини щодо дострокового припинення права оренди земельних ділянок, їх передачі в суборенду;

- заборонити фермерському господарству "Гранд-Агро 2019" та його посадовим особам звертатися до державного реєстратора, нотаріуса (інших органів реєстрації) із заявами про державну ресторацію припинення права оренди земельних ділянок Фермерського господарства "Гранд-Агро 2019", передачі їх в суборенду.

При обґрунтуванні клопотання арбітражний керуючий посилається на положення ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства і зазначає, що з огляду на специфіку господарської діяльності боржника від складу та кількості земельних ділянок прямо залежать виробничі можливості боржника, які визначають обсяг вирощуваної ним продукції на земельних ділянках, що орендуються останнім, від обсягу продукції залежать обсяги надходжень коштів від реалізації та фінансові результати діяльності боржника як основного активу за рахунок якого можуть погашатись вимоги кредиторів. Дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок може призвести до повної втрати основного виробничого активу боржника, що унеможливить здійснення ним вирощування, збору врожаю та його реалізації як основного отримання прибутку боржника.

Заявник вважає, що застосування заходу забезпечення, який унеможливить дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок, які є основним ресурсом для ведення ним господарської діяльності та отримання доходу для погашення вимог кредиторів, сприятиме збереженню земельних ділянок за боржником.

Частиною 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Ухвала про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме чи нерухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 40 КУзПБ).

Згідно з ч.1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість заподіяння шкоди, без наведення відповідного обґрунтування ухилення відповідної особи від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Стосовно застосування заходів забезпечення позову у справі про банкрутство Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173 сформував висновок про те, що в силу статей 136, 137 ГПК України право здійснення забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та КУзПБ дозволяє зробити висновок про те, що загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст. 136 ГПК України (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173).

Отже, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №925/100/15, від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173, від 16.09.2020 у справі №10/13208/19, від 22.06.2022 у справі №910/15043/21).

Подане заявником клопотання про забезпечення вимог кредиторів ґрунтується на бездоказових припущеннях щодо не можливості збереження майнових активів боржника, настання можливих негативних наслідків для кредиторів через не погашення їх вимог, не можливості в межах плану санації залучити інвестора.

Суд зазначає, що заявником у клопотанні про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів не доведено належними доказами неможливість збереження(відчуження, зменшення) майнових активів боржника та не наведено обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів може істотно ускладнити чи унеможливити судову процедуру розпорядження майном, виконання судових рішень у ній та/або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів кредитора, за захистом якого він звернувся до суду.

Тобто, в обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику укладати договори чи інші правочини щодо дострокового припинення права оренди земельними ділянками арбітражний керуючий посилається лише на специфіку господарської діяльності боржника, яка залежить від складу та кількості земельних ділянок, що перебувають в оренді боржника.

У поданому клопотанні про забезпечення вимог кредиторів містяться загальні міркування та припущення заявника про можливе настання негативних наслідків та вчинення боржником дій щодо дострокового розірвання договорів земельних ділянок. Арбітражний керуючий в обґрунтування заяви про забезпечення вимог кредиторів не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ФГ «Гранд-Агро 2019» вчиняються дії спрямовані на розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Розпорядник майна не повідомляє жодних обставин стосовно вчинення певних дій зі сторони боржника щодо дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок станом на даний час, наявність чи відсутність заборгованості по сплаті орендної плати.

Крім того, розпорядник майна у поданій заяві не визначив конкретного переліку земельних ділянок, що перебувають в оренді ФГ «Гранд-Агро 2019» та які є предметом заяви про забезпечення вимог кредитора.

У силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення вимог кредиторів, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Зокрема, докази що підтверджують намір орендаря достроково розірвати договори оренди земельних ділянок та вчинені ним дії (надіслання листів, пропозицій, вимог тощо). Проте у поданому клопотанні розпорядник майна послався лише на потенційну можливість виникнення заявлених у заяві обставин.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, арбітражний керуючий не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття(в т.ч. щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів учасників справи, третіх осіб(власників земельних ділянок)) та не підтвердив належними доказами неможливість збереження(відчуження, зменшення) майнових активів боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання розпорядника майна про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів через необгрунтованість.

Керуючись ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 256-257 ГПК України.

Ухвала підписана 29.01.2025.

Суддя А. С. Вороняк