УХВАЛА

м. Київ

31.01.2025Справа № 910/1037/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 79 416,17 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 79 416,17 грн. заборгованості з орендної плати за Договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-002/НКМ-дч від 24.07.2019 року на підставі статей 626, 628, 759, 762 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку передати її за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на наступні обставини.

Згідно з частиною 1 статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

У параграфі 3 глави 2 розділу 1 Господарського процесуального кодексу України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом із тим, статтею 30 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розгляду справ за виключною підсудністю.

Виключна підсудність - правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Отже, виходячи із комплексного аналізу положень статті 30, 31 Господарського процесуального кодексу України, суди не можуть допускати випадків будь-яких спорів щодо підсудності, оскільки Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

Згідно з частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року по справі № 911/2390/18 надала висновок щодо застосування приписів частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, зокрема, зазначила наступне.

За визначенням, що дає академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18, від 27.09.2022 року по справі № 922/423/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18, від 24.07.2024 року по справі № 910/6628/23.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

В контексті вказаних висновків судом враховано, що за приписами частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Наразі, суд зазначає, що предметом спору у справі є майнові вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім своїх зобов`язань за Договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-002/НКМ-дч від 24.07.2019 року, об`єктом оренди за якими є нерухоме майно, що розташоване у Дніпропетровській області, місті Кам`янське.

Таким чином, спір у цій справі є спором про стягнення грошових коштів за користування нерухомим майном, тобто спором, що в розумінні Господарського процесуального кодексу України виник з приводу нерухомого майна, а відтак, на нього поширюються правила виключної підсудності, передбачені частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України і розглядатися він має господарським судом за місцезнаходженням нерухомого майна.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, з огляду на наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи № 910/1037/25 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 79 416,17 грн. заборгованості з орендної плати за Договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-002/НКМ-дч від 24.07.2019 року за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 79 416,17 грн. передати за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна