ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5238/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) до Комунального некомерційного підприємства Кочубеївський центр первинної медичної допомоги (74012, Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Кочубеївка, вул. Менонітська, буд. 120, )

про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т в розмірі 124 719,46 грн., з якої 86 596,20 грн. сума основного боргу, 20 469,26 грн. пеня, 4 802,05 грн. 3 % річних, 12 851,95 грн. інфляційні втрати

Представники:

Від позивача Семенко О.В. (адвокат, довіреність від 26.08.2024 № 98);

Від відповідача Соколова О.В. (в порядку самопредставництва юридичної особи).

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Кочубеївський центр первинної медичної допомоги» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т в розмірі 124 719,46 грн., з якої 86 596,20 грн. сума основного боргу, 20 469,26 грн. пеня, 4 802,05 грн. 3 % річних, 12 851,95 грн. інфляційні втрати.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді.

Ухвалою суду від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.12.2024.

Протокольною ухвалою від 25.12.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.01.2025.

Судове засідання призначене на 22.01.2025 не відбулося, про що складено відповідну довідку.

Протокольною ухвалою призначено судове засідання на 29.01.2025.

Заяви по суті. Пояснення та аргументи учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 12, 13, 14, 15, 16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статті 20, 173, 174, 175, 193, 216, 217, 218, 230, 231, 264, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов Договору постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т щодо оплати.

Представник Відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляції.

09.01.2025 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву від 09.01.2025 (вх. № 647/25) в якому просила суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляції.

Відповідач зазначає, що станом на 08.01.2025 сума основного боргу зменшилась і становить 59 036,63 грн. в наслідок частково погашення боргу.

КНП «Кочубеївський центр первинної медичної допомоги» зазначає, що із розрахунків позивача вбачається, що пеня нараховуються позивачем за період з 16.04.2022 по 15.08.2023.

За договором сторонами не було узгоджено іншого строку нарахування пені, аніж той, який визначено загальними положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України.

При цьому позивач здійснив нарахування пені понад строк, визначений у ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідач зазначає, що, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошових зобов`язань перед позивачем, що починається з моменту отримання актів приймання-передачі природного газу за спірні періоди, тобто з 30 серпня 2023 року правомірними є вимоги про стягнення з відповідача пені лише за період з 01.09.2023 по 28.02.2024.

15.01.2025 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив від 14.01.2025 (вх. № 1358/25).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі Позивач, Постачальник) та КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КОЧУБЕЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» (далі Відповідач, Споживач) 29.11.2021 було укладено договір № 20-1227/21-БО-Т постачання природного газу (далі Договір).

На виконання умов зазначеного Договору, Позивач, у період з грудня 2021 р. по лютий 2022 р. та з листопада 2022 р. по грудень 2022 р. передав у власність Відповідача природний газ загальним обсягом 12 562,48 м3, що підтверджується даними Інформаційної платформи Оператора ГТС Відповідачем, в тому числі по місяцях: грудень 2021 1 117,98 м3; січень 2022 1 304,14 м3; лютий 2022 1 361,04 м3; листопад 2022 491,00 м3; грудень 2022 3 379,12 м3.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до підпункту 3.5.1 пункту 3.5 Договору Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Вказаний обов`язок було проігноровано з боку Відповідача та не надано актів розподілу природного газу Позивачу за період з грудня 2021 р. по лютий 2022 р. та з листопада 2022 р. по грудень 2022 р.

Підпунктами 3.5.2-3.5.4 пункту 3.5 Договору визначено, що на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.

На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 Договору, Позивачем направлялись Відповідачу примірники актів приймання-передачі природного газу за грудень 2021 - лютий 2022 та листопад 2022 - грудень 2022, підписані уповноваженим представником Позивача та скріплені печаткою підприємства.

Проте, Відповідач не повернув Позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу, вмотивованої відмови від підписання актів у письмовій формі на виконання вимог підпункту 3.5.3 пункту 3.5 Договору на адресу Позивача не надходило.

За періоди поставки з грудня 2021 р. по лютий 2022 р. та з листопада 2022 р. по грудень 2022 р. Споживачем не підписано відповідні Акти приймання-передачі природного газу, у зв`язку з цим, враховуючи дані Інформаційної платформи щодо обсягів спожитого природного газу є встановленими, а вартість природного газу визначена з урахуванням ціни такого газу, що узгоджена сторонами в Договорі.

Згідно з підпунктом 19 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ).

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі «Кодекс ГТС»).

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

- інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку Позивач та Відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень. (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Разом із цим, на Адвокатський запит представника Позивача, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надано лист-відповідь від 14.10.2024 № ТОВВИХ-24-15564 щодо об`ємів спожитого Відповідачем природного газу помісячно.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином:

Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,42 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 554,00 грн.

Розрахунок вартості спожитого природного газу за грудень 2021 р. - лютий 2022 р. та листопад 2022 р. грудень 2022 р.

- поставка грудня 2021 р.

Обсяг споживання тис.куб.м: 1,11798

1) 1,11798 х 13 658,42 = 15 269,84

2) 1,11798 х 124,16 х 1,1 = 152,69

3) (15 269,84 + 152,69) х 1.2 = 18 507,04 грн.

Таким чином, Відповідач спожив у грудні 2021 р. природного газу на загальну суму 18 507,04 грн.

- поставка січня 2022 р.

Обсяг споживання тис.куб.м: 1,30414

1) 1,30414 х 13 658,42 = 17 812,49

2) 1,30414 х 124,16 х 1,1 = 178,11

3) (17 812,49 + 178,11) х 1.2 = 21 588,72 грн.

Таким чином, Відповідач спожив у січні 2022 р. природного газу на загальну суму 21 588,72 грн.

- поставка лютого 2022 р.

Обсяг споживання тис.куб.м: 1,36104

1) 1,36104 х 13 658,42 = 18 589,66

2) 1,36104 х 124,16 х 1,1 = 185,89

3) (18 589,66 + 185,89) х 1.2 = 22 530,66 грн.

Таким чином, Відповідач спожив у лютому 2022 р. природного газу на загальну суму 22 530,66 грн.

- поставка листопада 2022 р.

Обсяг споживання тис.куб.м: 0,49100

1) 0,49100 х 13 658,42 = 6 706,24

2) 0,49100 х 124,16 х 1,1 = 67,06

3) (6 706,24 + 67,06) х 1.2 = 8 127,96 грн.

Таким чином, Відповідач спожив у листопаді 2022 р. природного газу на загальну суму 8 127,96 грн.

- поставка грудня 2022 р.

Обсяг споживання тис.куб.м: 3,37912

1) 3,37912 х 13 658,42 = 46 153,14

2) 3,37912 х 124,16 х 1,1 = 461,51

3) (46 153,14 + 461,51) х 1.2 = 55 937,58 грн.

Таким чином, Відповідач спожив у грудні 2022 р. природного газу на загальну суму 55 937,58 грн.

Отже у період з грудня 2021р. по лютий 2022р. та з листопада 2022р. по грудень 2022р. Відповідач спожив природний газ на загальну суму 126 691,96 грн.

Як зазначає Позивач та не заперечує Відповідач оплату за переданий газ КНП «Кочубеївський центр первинної медичної допомоги» здійснило частково на суму 40 095,76 грн. А відтак, сума заборгованості Відповідача за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т складає 86 596,20 грн. (126 691,96 40 095,76 = 86 596,20).

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників справи.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Cтаттею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина друга статті 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Щодо суми основного боргу, слід зазначити наступне.

Суд не приймає довід Відповідача щодо сплати ним частини заборгованості за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т у розмірі 27 559,57 грн. за платіжною інструкцією від 20.12.2024 № 299, оскільки у призначенні платежу зазначено інший договір, а саме від 21.10.2024 № 20-7227/24-БО-Т.

Відповідно даних інформаційної платформи ТОВ „Оператор газотранспортної системи України Відповідачем протягом періоду з 02.12.2021 по 28.02.2022, з 01.11.2022 по 31.12.2022 було спожито природний газ в обсязі 7 653,28 куб.м.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.

Як вже зазначалось вище за період з грудня 2021р. по лютий 2022р. та з листопада 2022р. по грудень 2022р. Відповідач спожив природний газ на загальну суму 126 691,96 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату вартості природного газу в розмірі 40 095,76 грн. Отже, сума заборгованості Відповідача за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т складає 86 596,20 грн. (126 691,96 40 095,76 = 86 596,20).

Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за договором за періоди з 16.04.2022 по 30.09.2024 складають суму в розмірі 4 802,05 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати за договором за періоди з 01.05.2022 по 30.09.2024 складають суму в розмірі 12 851,95 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Щодо стягнення пені, слід зазначити наступне.

Суд частково погоджується з доводом Відповідача щодо нарахування Позивачем пені понад строк, визначений у частині шостій статті 232 Господарського кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно із частиною сьомою Розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин. В подальшому карантин неодноразово було продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2 Договору постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно із пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язався сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Отже нарахування Позивачем пені у період з 01.07.2023 по 15.08.2023 є неправомірним.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за договором у періоди з 16.04.2022 по 30.06.2023 складає суму в розмірі 16 940,98 грн.

Частиною першої статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу та пені, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 910/143/19, від 21.10.2019 по справі № 910/1005/19.

Суд також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно якої у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи інтереси сторін, часткову сплату Відповідачем заборгованості, співвідношення суми пені із основним боргом, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, компенсацію втрат від інфляції та стягнення 3 % річних, суд вважає за можливе зменшити суму пені до 1 023,47 грн.

Відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у цій справі, № 916/5238/24, виник саме внаслідок неправильних дій Відповідача, через несвоєчасну оплату природного газу за Договором постачання природного газу від 29.11.2021 № 20-1227/21-БО-Т, суд покладає на Комунальне некомерційне підприємство "Кочубеївський центр первинної медичної допомоги" витрати зі сплати судового збору Позивачем у повному обсязі, а саме, в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись частиною першою статті 11, 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 549, частиною першою статті 610, частиною другою статті 625, статтею 629, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Кочубеївський центр первинної медичної допомоги (74012, Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Кочубеївка, вул. Менонітська, буд. 120, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 86 596,20 грн. (вісімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто шість гривень 20 коп.) суму основного боргу, 1 023,47 грн. (одна тисяча двадцять три гривні 47 коп.) - пені, 4 802,05 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні 05 коп.) 3 % річних, 12 851,95 грн. (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 95 коп.) інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг до КНП Кочубеївський центр первинної медичної допомоги в частині стягнення 19 445,79 грн. пені.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2025 р.

Суддя Ю.А. Шаратов