ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

31.01.2025м. ДніпроСправа № 904/375/25

За заявою Фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до відповідача-1: Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, 49038, м.Дніпро, вул.128-ї Бригади Тероборони, буд.8,

відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Христиченка Костянтина Леонідовича, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

про забезпечення позову до пред`явлення позову

Суддя Перова О.В.

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 до канцелярії суду від Фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича надійшла заява про забезпечення позову до пред`явлення позову, якою просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради, Фізичній особі-підприємцю Христиченку Костянтину Леонідовичу та будь-яким іншім особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перешкоджанням у праві в організації, експлуатації, користуванні, управлінні та розпорядженні майданчиком для паркування, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул.Комбрига Петрова, в районі буд.5, який на теперішній час експлуатується Фізичною особою - підприємцем Ваганом Д.В на підставі договору № 467 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 22.07.2021 та акту приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності від 22.07.2021, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Комбрига Петрова, в районі буд.5, до вирішення спору по позовній заяві Фізичної особи - підприємця Вагана Д.В.

Заява обґрунтована тим, що між Фізичною особою-підприємцем Ваганом Дмитром Володимировичем та Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради укладено договір № 467 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 22.07.2021 розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Комбрига Петрова, в районі буд.5, який відповідно до акту приймання-передачі від 22.07.2021 передано у користування заявнику та який наразі останнім експлуатується. Заявник покликається на те, що починаючи з 22.07.2021 та по теперішній час вкладав значні кошти на благоустрій даного майданчика для паркування. Заявник зазначає, що 27.12.2024 йому зателефонувала невідома особа, яка представилася представником Фізичної особи-підприємця Христиченка Костянтина Леонідовича, а також повідомила про те, що між Фізичною особою-підприємцем Христиченком Костянтином Леонідовичем та Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради укладено договір № 467 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 19.12.2024 та акт приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності від 19.12.2024, розташованого за адресою: м. Дніпро, Комбрига Петрова, в районі буд.5, загальною площею 126,5 кв.м, тобто за такою самою адресою та за тим самим місцезнаходженням. Водночас заявник зауважує, що вказана особа почала вимагати звільнити зазначений вище майданчик. Заявник звертає увагу, що на його прохання надати для огляду договір № 467 ОП від 19.12.2024 та акт приймання-передачі майданчику від 19.12.2024 останній скинув на вайбер скановану копію зазначеного вище договору та акту з якого заявнику стало відомо про те, що нібито 19.12.2024 було проведено засідання конкурсної комісії з визначення операторів - суб`єктів господарювання будь-якої форми власності, які організовують та провадять діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста і того ж дня, тобто 19.12.2024, на підставі витягу з протоколу від 19.12.2024 № 6 зазначеного вище засідання конкурсної комісії було укладено договір № 467 ОП від 19.12.2024 та акт приймання-передачі майданчику від 19.12.2024 між Фізичною особою-підприємцем Христиченком Костянтином Леонідовичем та Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради.

Заявник стверджує, що не отримував від Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради будь-якого повідомлення/листа/правочину, тощо про нібито припинення терміну дії договору № 467 ОП від 22.07.2021, а також не підписував акт про повернення майданчику. Заявник звертає увагу, що під час дії договору № 467 ОП від 22.07.2021 Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради було укладено ще один договір № 467 ОП від 19.12.2024 стосовно того ж самого майданчика для паркування.

Предметом майбутнього позову заявник вказує "Усунути перешкоди у користуванні Фізичною особою-підприємцем Ваган Д.В. майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Комбрига Петрова, в районі буд 5, який експлуатується останнім на підставі договору № 467 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 19.12.2024 та Акту приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності від 22.07.2021".

Заявник вказує, що вжиття наведених заходів забезпечення позову у вказаний спосіб спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини сьомої статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із підпунктом 3 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову судовий збір становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00грн. Отже розмір судового збору за подання заяви становить 1514,00грн.

Заявником надано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1 від 23.01.2025 про сплату судового збору у розмірі 1514,00грн.

З довідки Господарського суду Дніпропетровської області № 15/25 від 30.01.25 убачається, що платіжний документ № 0.0..1 від 23.01.2025 був використаний у справі № 904/297/25.

Відтак додана позивачем до заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1 від 23.01.2025 про сплату судового збору у розмірі 1514,00грн не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд з`ясував, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2025 у справі № 904/297/25 визнано зловживання процесуальними правами повторне подання Фізичною особою - підприємцем Ваган Дмитром Володимировичем заяви про забезпечення позову, яка раніше вирішена судом, за відсутності інших підстав або нових обставин та заяву Фізичної особи - підприємця Ваган Дмитра Володимировича про забезпечення позову до пред`явлення позову повернуто заявнику.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви було предметом розгляду Верховним Судом.

Так, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що у разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми Закону).

Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

Отже заявником до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів сплати судового збору у відповідному порядку та розмірі.

Суд звертає увагу, що Господарський процесуальний кодекс України (стаття 139 ГПК України) передбачає вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову, зокрема, подання доказів оплати судового збору.

При цьому відповідно до частини сьомої статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Зазначена норма має імперативний характер і передбачає не право суду на повернення заяви, а саме обов`язок такого повернення. Також невиконання вимог статті 139 ГПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову має наслідком повернення заяви, а не прийняття рішення про відмову у забезпеченні позову.

Аналіз тлумачення норм процесуального законодавства як імперативних міститься, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21.

Отже заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню без розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи - підприємця Вагана Дмитра Володимировича про забезпечення позову до пред`явлення позову повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 31.01.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: заява про забезпечення позову з додатками на 15-ти аркушах, у тому числі квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1 від 23.01.2025 про сплату судового збору у розмірі 1 514,00 грн.

Суддя О.В. Перова