ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 Справа № 917/2114/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г., за участю секретаря судового засідання Назаренко Я., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", вул.Мечнікова, б.3, офіс 306, м.Київ, 01133

до Фізичної особи-підприємця Лук`янової Світлани Петрівни, АДРЕСА_1

про стягнення 108 006,09грн.

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до відповідача Фізичної особи-підприємця Лук`янової Світлани Петрівни про стягнення заборгованості за Кредитним Договором № 011/41944/00801403 від 31.01.2020 у розмірі 108 006,09грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі № 917/2114/24, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 04.12.2024 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет 04.12.2024, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа та на поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.01.2020 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі - Кредитодавець та/або АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та ФОП Лук`янова Світлана Петрівна (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 011/41944/00801403 (далі - Договір).

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що відповідно до умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 67 000,00 грн. (надалі - ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії. а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кінцевий термін надання кредиту - 31 березня 2020 - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24 % річних.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 24 % річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.

Додатковою угодою № 011/41944/00801403/1 від 27.04.2020 до Кредитного договору 011/41944/00801403 сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за Договором, строк сплати якої настав у такому порядку: Станом на дату складання цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту становить 65 487,72грн. ( п.2.1 Договору)

Позивач зазначив, що кредитор виконав умови кредитного договору, 30.07.2020 відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію, що підтверджується випискою по рахунку.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що кінцевий термін погашення кредиту - 31 січня 2023, або інша дата, визначена відповідно до п. 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком.

У додатку № 1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів. Відповідно до цього графіку, кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів є 31 січня 2023

Згідно з графіком, за період з 30.04.2020 по 31.01.2023 позичальник мав сплатити кредитору 65 487,72 грн. тіла кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 26 953,43грн.

Пунктом 2 графіку погоджено, що наведений в п. 1 додатку графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів є орієнтовним примірником в частині нарахування процентів.

Сума фактичних нарахувань процентів змінюється в залежності від:

- кількості днів фактичного користування кредитом та розміру заборгованості за кредитом;

- дати фактичного погашення заборгованості за кредитом;

- облікової політики кредитора.

Однак, позичальник, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором кредиту, не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки у строки та розмірах, встановлені договором.

За таких обставин, у відповідача утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" зі сплати суми основної заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 65 487,72грн.

Разом з тим, позивач зазначає що, у відповідача наявна заборгованість перед Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 41 614,11 грн.

30 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47 (далі Договір від 30.11.2021).

Згідно з пунктом 2.1 Договору від 30.11.2021 на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (портфель заборгованості).

Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.3 Договору від 30.11.2021 внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.

Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення.

Новий кредитор має право здійснити наступне відступлення прав вимог без згоди первісного кредитора.

Згідно з пунктом 2.5 Договору від 30.11.2021 на дату укладення договору права вимоги, кредитні договори та договори забезпечення є дійсними.

Відповідно до пункту 2.6 Договору від 30.11.2021 відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення.

Згідно з пунктом 2.8 Договору від 30.11.2021 у зв`язку з відступленням прав вимоги, в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав первісного кредитора за договорами забезпечення.

Відповідно до підпунктів 4.1.1, 4.1.10 пункту 4.1 Договору від 30.11.2021 новий кредитор засвідчує та гарантує, що:

- Новий кредитор є небанківською фінансовою установою, що внесена до Державного реєстру фінансових установ, має свідоцтво, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на надання фінансових послуг з факторингу та надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту.

- Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України.

Згідно з підпунктами 4.3.3, 4.3.8 пункту 4.3 Договору від 30.11.2021 на дату укладання договору первісний кредитор гарантує та засвідчує, що:

- Відповідно до законодавства він має право відступлення кожного права вимоги третім особам, в тому числі новому кредитору.

- Інформація, вказана у Реєстрі боржників, відповідає відомостям, вказаним у кредитних договорах, є повною та правдивою в частині, що стосується ПІБ/найменування боржника, ІПН/коду ЄДРПОУ, паспортних даних боржника, номера та дати кредитного договору, загальної суми заборгованості та її складових.

Згідно з пунктом 7.1 Договору від 30.11.2021 договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Договір від 30.11.2021 підписаний сторонами і скріплений печатками без зауважень та заперечень.

У матеріалах справи відсутні докази того, що Договір від 30.11.2021 оспорюється або визнаний недійсним у судовому порядку.

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Відповідно до пункту 1.1 Договору від 10.01.2023 сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги).

Згідно з пунктом 2.1 Договору від 10.01.2023 за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників (далі боржники), зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (далі Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них (далі основні договори, права вимоги).

Права вимоги, що є предметом цього договору, належать первісному кредитору на підставі, зокрема, договору відступлення № 114/2-47 від 2021-11-30 між первісним кредитором та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк».

На підставі пункту 3.1 Договору від 10.01.2023 укладанням цього договору первісний кредитор гарантує, що йому належить право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, а також гарантує, що:

- відповідно до законодавства він має право відступлення кожного права вимоги новому кредитору на момент його відступлення;

- вся документація та інформація стосовно боржника, яка у відповідності до умов цього договору передається новому кредитору у зазначеній в цьому договорі формі та обсязі, відповідає тій інформації, яка була отримана первісним кредитором від боржника (відповідно) та не містить будь-яких недостовірних відомостей;

- заборгованість не погашена, не відмінена, не анульована, при цьому права вимоги заборгованості не відступлені третім особам, не узгоджувалася жодна заміна зобов`язань боржників іншими зобов`язаннями.

Згідно з пунктом 5.1.1 Договору від 10.01.2023 Реєстр боржників в електронному вигляді (додаток № 1) передається новому кредитору за актом прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 2) не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору. Реєстр боржників в електронному вигляді передається відповідальній особі нового кредитора шляхом запису на матеріальний носій, наданий новим кредитором.

Відповідно до пункту 5.1.2 Договору від 10.01.2023 Реєстр боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 3) передається новому кредитору за актом прийому-передачі (додаток № 4) не пізніше наступного робочого дня після підписання новим кредитором цього договору.

Згідно з пунктом 5.1.3 Договору від 10.01.2023 документація передається новому кредитору за актом прийому-передачі (додаток № 5) не пізніше 365 календарних днів з моменту підписання договору.

Відповідно до пункту 5.2 Договору від 10.01.2023 права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акта приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).

Згідно з пунктом 5.4 Договору від 10.01.2023 з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів).

Згідно з пунктом 8.3.3 Договору від 10.01.2023 новий кредитор має право після підписання сторонами акта приймання-передачі прав вимоги розпоряджатися правами вимоги на свій власний розсуд без згоди первісного кредитора.

Відповідно до пункту 11.6 Договору від 10.01.2023 цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки).

Договір від 10.01.2023 підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень і заперечень.

У матеріалах справи відсутні докази того, що Договір від 10.01.2023 оспорюється або визнаний недійсним у судовому порядку.

У Реєстрі боржників до Договору від 10.01.2023 за № 4254 міститься інформація про боржника ОСОБА_1 , договір № 011/41944/00801403 загальна сума заборгованості 107101,83 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 108 006,09 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 65487,72 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 41614,11 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 10.01.2023-13.11.2024) - 904,26 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

На підставі ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором № 011/3148/367464 від 01.09.2017 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за договором № 114/2-47 від 30.11.2021, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», у свою чергу, відступило це право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року.

Оскільки Фізична особа підприємець Лук"янова С.П. порушила умови Договору від 31.01.2020 та вищевказані норми матеріального права, є правомірним звернення позивача з даним позовом до відповідача.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 108 006,09 гривень.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Також позивач заявляє про понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

З приводу зазначених судових витрат суд зазначає таке.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 2 - 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі про відшкодування витрат на юридичні послуги у господарському судочинстві від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013, в аспекті конституційного звернення щодо можливості віднесення до судових витрат сум, сплачених юридичною особою за послуги, надані їй в господарському судочинстві іншим, ніж адвокат, фахівцем у галузі права, положення частини першої статті 44 Кодексу, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі в господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката.

Згідно висновку Великої Палати Верховного суду, викладеному у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон), згідно якої адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України (ст.17 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч.3 ст. 4 Закону).

Згідно наданих до суду документів, 02.09.2024 між ТОВ "Коллект Центр" (Клієнт) і Фізичною особою-підприємцем Корнійчук Яною Петрівною (далі - ФОП Корнійчук Я.П., Виконавець) укладено Договір про надання правової допомоги №02-09/2024-7 (далі - Договір №02-09/2024-7 від 02.09.2024), відповідно п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно п. 2.1. Договору №02-09/2024-7 від 02.09.2024 Виконавець на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додаткам до цього Договору (форма заявки визначена у Додатку № 1 до Договору), приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, визначеної у розділі 2 Договору.

До Договору №02-09/2024-7 від 02.09.2024 сторонам підписано Тарифи на послуги, згідно яких визначено види послуг та їх ціна.

12.10.2024 сторонами оформлено заявку на надання юридичної допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ФОП Лук"янової Світлани Петрівни (РНОКПП НОМЕР_1 )

Згідно Витягу з акта № 2 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024 Виконавцем надано наступні послуги:

- усна (з вивчення документів) - 2 год., вартість 1 год. 2 000, 00 грн, всього на суму 4 000,00 грн;

- письмова (вивчення документації Клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики) - 1 год. 3 000,00грн., всього 3 000,00

- позовна заява - 6 год., вартість 1 год. - 3000,00 грн, всього на суму 18 000,00 грн.

Загальна вартість наданої допомоги становить 25 000,00 грн.

Надані послуги оплачено позивачем згідно платіжної інструкції від , що свідчить про прийняття послуг з правової допомоги.

Щодо вказаних документів суд враховує, що згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua) Корнійчук Яна Петрівна має право здійснювати адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва №1630 від 24.12.2008, виданого Харківською обласною КДКА.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.02.2022 у справі № 910/10935/20 та який підтримано Верховним Судом у постанові від 29.10.2024 у справі № 911/22/24, укладання договору адвокатом як фізичною особою-підприємцем не позбавляє його статусу адвоката, а тому не впливає на порядок розподілу судових витрат у справі, у разі, якщо наявні докази, що він приймав участь при розгляді справи як адвокат.

При цьому, суд зауважує, що питання оподаткування діяльності адвоката як самозайнятої особи чи фізичної особи-підприємця не є предметом дослідження у справі, що розглядається.

Також суд зазначає, що договір про надання правової допомоги, Акт про надання юридичної допомоги та платіжна інструкція про оплату є достатніми доказами для підтвердження розміру витрат на адвокатські послуги. Суд не потребує інших доказів, якщо це не передбачено умовами договору.

Такий висновок зробила колегія суддів Касаційного адміністративного суду ВС в постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.

Дані з Єдиного реєстру адвокатів України є прийнятними для підтвердження наявності в особи статусу адвоката.

З підстав викладеного, суд вважає підтвердженим отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним вказаних судових витрат.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (висновок Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19).

Водночас клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

За вказаних обставин з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лук`янової Світлани Петрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 44276926) заборгованість в сумі 108 006,09грн., у т.ч. 65 487,72 грн. сума основного зобов`язання (тіло кредиту) та 42 518,37 грн. процентів, а також 2 422,40 грн судового збору та 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кльопов І.Г.