ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2555/21

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

розглянувши заяву Слобідської окружної прокуратури міста Харкова (вх.№2823 від 03.02.2025) про забезпечення позову у справі

за позовом: Виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області

до 1. Харківської міської ради,

2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,

3. Фізичної особи-підприємця Ільїної Тетяни Миколаївни,

4. ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування додатку до рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нежитлових приміщень

ВСТАНОВИВ:

25.06.2021 виконувач обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (відповідач-1), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (відповідач-2), фізичної особи-підприємця Ільїної Тетяни Миколаївни (відповідач-3) та ОСОБА_2 (відповідач-4) про:

1) визнання незаконним та скасування пункту 60 додатку 1 до рішення 7 сесії Харківської міськради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 № 283/16;

2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 30.11.2016 № 5404-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна Харківської міськради та ФОП Ільїною Т.М., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 2618;

3) витребування у ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1 м2, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б- 2" за адресою: АДРЕСА_1 , а Харківську міську раду Харківської області зобов`язати прийняти останні.

Окрім того, прокурор (позивач) у позовній заяві просив визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити пропущений строк позовної давності.

Позовна заява обґрунтовується тим, що під час прийняття Харківською міськрадою оспорюваного рішення та у ході здійснення процедури відчуження спірного нерухомого майна і укладання оспорюваного договору відповідачі-1, 3 порушили вимоги законодавства про приватизацію, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2012-2016 роки, Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, що безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади м. Харкова.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 24.09.2024 касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №922/2555/21 скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про витребування в ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1 м2, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 . Справу №922/2555/21 передано на новий розгляд у частині зазначеної позовної вимоги до Господарського суду Харківської області. У частині відмови в задоволенні решти позовних вимог рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 922/2555/21 залишено без змін з мотивів, наведених у цій постанові.

07.10.2024 матеріали справи №922/2555/21 повернуто до Господарського суду Харківської області.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 для розгляду справи №922/2555/21 визначено суддю Чистякову І.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2024 прийнято справу № 922/2555/21 до свого провадження в частині позовної вимоги про витребування спірного нерухомого майна в ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 клопотання Слобідської окружної прокуратури (вх.№30787 від 06.12.2024) про заміну відповідача-4 ( ОСОБА_2 ) належним відповідачем - задоволено. Замінено неналежного відповідача у справі № 922/2555/21 ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Підготовче засідання відкладено на 24 лютого 2025 р. о 09:30 год.

31.01.2025 через підсистему "Електронний суд" від прокурора (позивача) надійшла заява про забезпечення позову, яку зареєстровано 03.02.2025 за вх.№2823, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 49122489), а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2, загальною площею 97,1 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Водночас, 31.01.2025 через підсистему "Електронний суд" від прокурора (позивача) надійшла заява, яку зареєстровано 03.02.2025 за вх.№2824, до якої додано докази сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування необхідності застосування вказаних заходів забезпечення позову прокурором зазначено, зокрема, що предметом спору у даній справі є, зокрема вимога про витребування у відповідача 4 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25- 1, 25а- 1, 26- 2 загальною площею 97,1 кв.м., розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б- 2" за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Однак, в ході судового розгляду справи № 922/2555/21 встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 4963 відчужив ОСОБА_1 спірний об`єкт нерухомого майна, у зв`язку з чим, прокурором подано до суду заяву про заміну неналежного відповідача, відповідно до якої належим відповідачем про витребування майна є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 клопотання Слобідської окружної прокуратури про заміну відповідача-4 ( ОСОБА_2 ) належним відповідачем - задоволено.

Вирішено замінити неналежного відповідача у справі № 922/2555/21 ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб.

До того ж, попередній власник (відповідач 4) спірного майна ОСОБА_2 знаючи про наявність судового спору, з метою уникнення витребування майна на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради вже відчужив спірне нерухоме майно, тобто свідомо здійснив дії щодо розпорядження спірним майном.

Таким чином, наразі наявні підстави вважати, що недобросовісні дії теперішнього власника можуть продовжуватись і в подальшому з метою уникнення стягнення на спірне нерухоме майно.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, передачі в оренду тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України вбачаються підстави для вжиття вказаних заходів забезпечення позову шляхом.

При цьому, прокурор вважає, що заявлені заходи забезпечення позову відповідають приписам п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України (накладення арешту, заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору), безпосередньо стосуються предмета спору за відповідним позовом, а також узгоджуються з критеріями співмірності, розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Зустрічне забезпечення прокурор у даному випадку вважає недоцільним з огляду на те, що нерухоме майно, про арешт якого прокурор просить у вказаній заяві, залишається у власності 4-го відповідача та остання, у випадку задоволення заяви, може реалізувати відносно такого майна правомочності з володіння та користування, здійснення господарської діяльності, отримання доходів.

Розглянувши заяву прокурора (позивача) про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову міститься у частині першій статті 137 ГПК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За змістом процесуального законодавства, захисту в господарському суді підлягає порушене суб`єктивне право та охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Відповідно до положень ст. 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується (ч. 1 ст. 4 ГПК України).

Предметом позову у справі є витребування у ОСОБА_1 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1 м2, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б- 2" за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 33, а Харківську міську раду Харківської області зобов`язати прийняти останні.

Отже позовні вимоги у цій справі направлені на захист інтересів держави, зокрема мешканців територіальної громади щодо володіння, користування та розпорядження спірними нежитловими приміщеннями, які на даний час перебувають у власності 4-го відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" - Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) - Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції", виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Отже саме господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати ефективний захист прав позивача в разі задоволення позову.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Суд зазначає, що без встановлення обмежень щодо спірного нерухомого майна на час розгляду справи фактичний власник нерухомого майна може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у будь-який час. При цьому, подальше ймовірне відчуження на користь третіх осіб, надання в оренду, зміна їх цільового призначення, поділ, виділ чи об`єднання ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, за захистом яких звернувся до суду прокурор (позивач).

Отже судом враховується, що обрані заходи забезпечення позову на період розгляду судом спору не будуть перешкоджати діяльності 4-го відповідача, оскільки не позбавляють останнього його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежують право 4-го відповідача розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти дії, спрямовані на зміну об`єкта нерухомого майна. Отже вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Вказані заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та застосовуються з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які можуть мати відповідні негативні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав прокурора (позивача), що може бути встановлено лише за результатами розгляду спору по суті, а також виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Крім того, зазначений захід забезпечення позову не завдасть шкоди 4-му відповідачу чи іншим особам, адже не позбавляють його прав на володіння та користування майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, а лише тимчасово обмежить право розпоряджатися спірним майном, відчужувати його третім особам тощо, а у випадку відмови у даному позові йому не може бути завдано значних збитків, забезпечення позову не створить жодних перешкод у їх відшкодуванні.

На підставі вищенаведеного, зважаючи на існування ймовірності утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку не вжиття судом співрозмірних та адекватних заходів забезпечення позову, враховуючи нерозривний зв`язок між накладенням арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, та встановленням судом додаткових гарантій задля подальшого виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, зважаючи, що заходи забезпечення позову, які просить вжити прокурор, жодним чином не перешкоджають та не припиняють господарську діяльність 4-го відповідача, та враховуючи, що у суду є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або порушених інтересів держави, на захист яких звернувся прокурор, з огляду на те, що предметом спору є, зокрема витребування у ОСОБА_1 на користь об`єднаної територіальної громади м. Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1 м2, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б- 2" за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви прокурора про забезпечення позову (вх.№2823 від 03.02.2025) шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 49122489), а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2, загальною площею 97,1 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 33, із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення, суд враховує положення ст. 141 ГПК України, згідно яких суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

За умовами ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

У постанові від 19.02.2019 у справі №911/1695/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що законом так само не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України); відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

З урахуванням усіх наявних у справі станом на цей час доказів, суд не вбачає достатніх правових підстав для вжиття зустрічного забезпечення. Разом з тим, це не виключає можливість застосування таких заходів у майбутньому за заявою заінтересованих осіб.

Керуючись ст. 74, 77, 86, 136, 137, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (вх.№2823 від 03.02.2025) про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 49122489), а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2, загальною площею 97,1 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 33, із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Стягувачем за даною ухвалою є Слобідська окружна прокуратура міста Харкова Харківської області (м. Харків, 61036, вул. Тепловозна, 8).

Боржником за даною ухвалою є ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили 04.02.2025 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Відповідно до частини 7, 8, 9, 10 статті 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвалу підписано 04.02.2025.

Суддя Чистякова І.О.