Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., за участі секретаря судового засідання Севериненко К.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні
про ухвалення додаткового рішення в справі
до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Екобуд»
про зобов`язання вчинити дії,
Представники учасників справи:
від позивача: Габуєв Г.Ю. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: Чалов А.О. ;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Екобуд» (надалі - відповідач), в якому просить суд зобов`язати відповідача надати позивачу для ознайомлення та виготовлення копій з документів та відомостей про діяльність Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Екобуд»:
- всі рішення загальних зборів членів кооперативу (протоколи зборів) з усіма невід`ємними частинами та затверджені такими рішеннями документи, що регулюють діяльність кооперативу, за період з 07.02.2017 року по 25 липня 2024 року;
- зведену інформацією про результати голосування кожного із членів кооперативу на загальних зборах членів кооперативу за період з 07.02.2017 року по 25 липня 2024 року;
- всі рішення Голови кооперативу та/або Правління Кооперативу (протоколи засідань) за період з 07.02.2017 року по 25 липня 2024 року;
- всі рішення Спостережної ради кооперативу (протоколи засідань) за період з моменту її першого обрання по 25 липня 2024 року;
- всі рішення Ревізора та/або Ревізійної комісії (протоколи засідань) за період з моменту їх першого обрання по 25 липня 2024 року;
- всі висновки Ревізійної комісії та/або Ревізора по фінансовій звітності кооперативу, включаючи балансовий звіт (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма 2), звіт про рух грошових коштів (форма 3) і звіт про власний капітал (форма 4), за період з 2017 по 2023 роки включно;
- всі висновки Ревізійної комісії та/або Ревізора щодо планових та/або позапланових ревізій фінансово-господарської діяльності кооперативу за період з 2017 по 25 липня 2024 року;
- всі річні кошториси кооперативу з висновками Ревізійної комісії та/або Ревізора за період з 2017 року по 25 липня 2024 року;
- всі форми фінансової звітності кооперативу за період з 2017 року по 2023 рік, включаючи балансовий звіт (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма 2), звіт про рух грошових коштів (форма 3) і звіт про власний капітал (форма 4);
- всі відомості про фактично понесені витрати кооперативу за період з 2017 року по 25 липня 2024 року;
- первинні документи, що підтверджують склад всіх понесених витрат за період з 2017 по 25 липня 2024 року;
- Положення Про повне членство в ОК «ЖБК «Екобуд», затверджене рішенням загальних зборів кооперативу, оформленим протоколом № 2 від 07 лютого 2017 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 позов задоволено повністю, зобов`язано відповідача надати позивачу для ознайомлення та виготовлення копій з документів та відомостей про діяльність відповідача, а також стягнуто з останнього на користь позивача 2 422, 40 грн судового збору.

21.01.2025 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача 27 000, 00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу призначено на 29.01.2025.

23.01.2025 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні призначеному на 29.01.2025 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2025 задоволено заяву представника позивача адвоката Габуєва Г.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

27.01.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просить відмовити в задоволенні заяви та, зокрема, зазначає, що позивачем до прийняття рішення доказів, які б підтверджували розмір понесених ним судових витрат надано не було, як і не було заявлено про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.

29.01.2025 від представника позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача, в якій, зокрема, зазначено, що вимоги до форми заяви про стягнення судових витрат не містять необхідності викладання її саме окремою заявою, що не виключає право саме позивача зробити заяву про стягнення судових витрат безпосередньо в позовній заяві. Вказує, що заяву про стягнення судових витрат до закінчення в судових дебатах було зроблено позивачем шляхом проголошення в судових дебатах адресованого суду прохання про задоволення позову, вимоги якого з-поміж іншого містили вимогу «Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати» без обмеження їх виключно судовим збором.

У судовому засіданні 29.01.2025 представник позивача просив задовольнити заяву про стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача заперечував щодо задоволення такої заяви.

Суд заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому, суд зазначає, що додаткове рішення (ухвала) є засобом доповнення змісту рішення суду, тобто виправлення його неповноти при незмінності усього змісту. Унормовані названою статтею процесуального закону підстави для його ухвалення є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно зі статтею 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Матеріали справи свідчать про те, що правова допомога позивачу в цій справі надавалась адвокатом Габуєвим Г.Ю., який діяв на підставі ордера серія АР№1195486 від 02.09.2024, що виданий Адвокатським об`єднанням «Право Студія».

Згідно з частинами 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем у позові вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести, в зв`язку з розглядом цієї справи становить 10 000,00 грн.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення позивач звернувся до суду 20.01.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення (14.01.2025+5, враховуючи що 19.01.2025 є вихідним днем (неділею)=20.01.2025. До заяви на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27 000,00 грн представником позивача надано до суду наступні документи: копію акту виконаних робіт від 16.01.2025 на суму на загальну суму 27 000, 00 грн, додаток №2 до договору про надання правової допомоги №20-24 від 10.04.2024 та рахунок-фактуру №16/01/25 від 16.01.2025 на суму 27 000, 00 грн.

Копії самого договору про надання правової допомоги №20-24 від 10.04.2024 позивачем суду надано не було.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 12.03.2019 у справі №911/3715/17, подання заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу є підставою для надання стороні можливості надавати докази щодо обсягу наданих послуг та їх вартості протягом 5-ти днів з дня ухвалення рішення у справі.

Аналогічна позиція висловлена Касаційним господарським судом у постанові від 11.06.2018 у справі №922/2709/17.

Згідно з ч.2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За загальним правилом, питання розподілу між сторонами судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п. 5 ч. 1 ст. 237, п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, ч.1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Така норма кореспондується з ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Отже, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Відповідний правовий висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20, від 27.06.2023 у cправі №907/568/22.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, від 29.06.2022 у справі №161/5317/18 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №917/527/18).

В запереченнях від 29.01.2025 представник позивача вказує, що заяву про стягнення судових витрат було зазначено в прохальній частині позову та до закінчення в судових дебатах було зроблено шляхом проголошення в судових дебатах адресованого суду прохання про задоволення позову, вимоги якого з-поміж іншого містили вимогу «стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати» без обмеження їх виключно судовим збором».

Разом з тим, суд зазначає, що представник позивача в позові та судових дебатах просив суд саме стягнути витрати на правову допомогу, проте такі дії за своєю суттю не є заявою/клопотанням щодо подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які позивач поніс чи планує понести в зв`язку з розглядом справи, в розумінні ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, позивачем (чи його представником), до закінчення судових дебатів у справі №910/10776/24 не подано доказів в підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом цієї справи, як і не зроблено заяви (в тому числі в усному порядку) відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ч.1 ст.221 Господарського процесуального кодексу України про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відтак, у суду відсутні підстави для здійснення перевірки наданих позивачем доказів та надання їм оцінки, з огляду на встановлений факт недотримання вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України, що визначають процедуру звернення до суду з вимогою відшкодування судових витрат, зокрема, витрат професійної правничої допомоги.

Інших обставин для розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, судом не встановлено. У такому випадку господарський суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю та, відповідно, не покладає такі витрати на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу.

2. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 31.01.2025.

Суддя Я.А.Карабань