ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"27" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/204/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-81/25 від 23.01.2025) заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову

у справі № 916/204/25

за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Головківська, буд. 1)

в інтересах держави в особі:

1) Південного офісу Держаудитслужби (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ),

2) Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1; )

до відповідачів:

1) Управління капітального будівництва Одеської міської ради (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 10-А; ),

2) Приватного підприємства «СЕАЛ СТРОЙ» (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, 83; ),

про визнання недійсним договору та стягнення 8 021 447,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Приватного підприємства «СЕАЛ СТРОЙ», в якому просить суд:

1) визнати недійсним договір № 109-17/П від 28.08.2017, укладений між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради () та ПП «СЕАЛ СТРОЙ» ();

2) стягнути з ПП «СЕАЛ СТРОЙ» (, юридична адреса: вул. Дерибасівська, буд. 14, м. Одеса., 65026) на користь Одеської міської ради (, юридична адреса: пл. Думська, 1 (пл. Біржова,1), м. Одеса, 65026) грошові кошти в сумі 8 021 447,15 грн, а з Одеської міської ради (, юридична адреса: пл. Думська, 1 (пл. Біржова,1) одержані ним за рішенням суду у цій справі 8 021 447,15 грн в дохід держави (реквізити рахунку, відкритого Державною казначейською службою України для зарахування в дохід держави коштів, стягнутих за рішенням суду : Одеська область, ГУК в Од.обл./ Одеська обл./24060300, код отримувача , Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA9015001).

В обґрунтування позову прокурор посилається на встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави з огляду на з`ясування того факту, що спірний договір є укладеним за підсумками тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, зокрема, Приватним підприємством «СЕАЛ СТРОЙ», у зв`язку з чим прокурор вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу цього підприємства, із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Ухвалою від 27.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Прокурор також подав до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 2-81/25 від 23.01.2025), в якій просить суд:

1) вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти ПП «СЕАЛ СТРОЙ» (, юридична адреса: вул. Дерибасівська, буд. 14, м. Одеса., 65026) в розмірі 8 021 447,15 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову;

2) стягнути з ПП «СЕАЛ СТРОЙ» () витрати на сплату судового збору у сумі 1514,00 грн на користь Одеської обласної прокуратури та перерахувати його на №UA0000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172, (юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, тел. 7319800).

Заяву про забезпечення позову прокурор мотивує тим, що виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме відповідач майно або ж необхідну суму грошових коштів. Вважає марним очікувати від відповідача належного виконання рішення суду, у випадку задоволення позову. Звертає увагу, що обсягу коштів у статутному фонді підприємства (3000000,00 грн) буде недостатньо для реального виконання рішення суду. Вказує, що обраний спосіб забезпечення позову цілком співвідноситься з предметом позову та що вжиття судом відповідних заходів буде спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала такі висновки:

- у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23);

- можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Необхідно відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів (пункт 24);

- накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами (пункт 30);

- за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми позову доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (пункт 31).

Предметом позову у справі є немайнова вимога прокурора про визнання договору недійсним та майнова вимога про стягнення 8 021 447,15 грн.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач, до якого першочергово направлено майнову вимогу про стягнення 8 021 447,15 грн, необхідну суму грошових коштів для виконання рішення.

З урахуванням викладених вище обставин, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача-2 в межах ціни позову є гарантією того, що рішення суду буде виконано та позивач отримає задоволення своїх вимог, у разі задоволення позову судом.

При цьому слід зазначити, що у разі задоволення позову у цій справі, відповідач матиме можливість виконати рішення суду, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт.

Крім того, суд враховує, що встановлення обставин щодо можливого вибуття грошових коштів та майна з власності відповідача-2, їх зменшення або зникнення є застосуванням завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Подібний висновок, який суд враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України, викладено в Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. За таких обставин суд вважає, що заявником дотримано вимоги щодо наведеного стандарту доказування.

Таким чином, заява прокурора про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині накладання арешту на майно та грошові кошти відповідача-2 в межах ціни позову у розмірі 8 021 447,15 грн.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи забезпечення позову застосовуються виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме таких заходів є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача-2, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач-2 не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Стосовно заяви прокурора в частині стягнення з відповідача-2 на користь Одеської обласної прокуратури 1514,00 грн витрат зі сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову суд зазначає, що вимоги заяви в цій частині залишаються на розгляді, оскільки питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує безпосередньо при ухваленні рішення, що унормовано п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234, 237 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-81/25 від 23.01.2025) заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову у справі № 916/204/25 задовольнити в частині вжиття заходів забезпечення позову.

2. Накласти арешт на майно та грошові кошти ПП «СЕАЛ СТРОЙ» (, юридична адреса: вул. Дерибасівська, буд. 14, м. Одеса., 65026), які знаходяться в банківських установах на всіх його рахунках, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову в розмірі 8 021 447,15 грн.

3. Заяву в частині вимог щодо стягнення судового збору залишити на розгляді до ухвалення судового рішення у справі.

Стягувач: Одеська міська рада (65026, Одеська обл., м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1; ).

Боржник: Приватне підприємство «СЕАЛ СТРОЙ» (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14; ).

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили 27 січня 2025 р. та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги у строк, передбачений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Волков Роман Володимирович