ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м.Харків Справа № 913/388/24

Провадження №16/913/388/24

За позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго», смт Козин Обухівського району Київської області

до відповідача - Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 849 468,18 грн

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Шапошнікова О. М.

У засіданні брали участь:

від позивача (в режимі відеоконференції): Гавкалюк В. В., представник на підставі довіреності № 191/22 від 16.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6693/10 від 14.06.2018;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Центренерго» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення збитків у розмірі 849 468,18 грн за договором поставки вугілля №111/32 від 24.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним було здійснено оплату придбаного у відповідача вугілля на суму 5 096 809,10 грн, у т.ч. 849 468,18 грн ПДВ.

В порушення п. 10.4 договору та вимог податкового законодавства відповідач не склав у встановлений строк та не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що позбавило позивача права включити вказану суму ПДВ до складу податкового кредиту та скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму сплаченого ПДВ у розмірі 849 468,18 грн. Тому позивач посилається на понесення збитків у вказаному розмірі, які підлягають відшкодуванню відповідачем.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про відстрочення сплати судового збору без номеру від 10.09.2024 відмовлено. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Центренерго» без номеру від 10.09.2024 залишено без руху; позивачу запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

19.09.2024 від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про усунення недоліків позовної зави без номеру від 19.09.2024.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 30 вересня 2024 року о 10 год 00 хв; зобов`язано відповідача надати відповіді на поставлені позивачем запитання в порядку ст. 90 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.09.2024 підготовче судове засідання перенесено на 04 листопада 2024 року о 10 год 00 хв.

У судове засідання 04.11.2024 прибув у режимі відеоконференції представник позивача Кулибаба В. О.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, починаючи з 20.11.2024 по 19.12.2024 (включно). Підготовче судове засідання відкладено на 02.12.2024 о 10 год 30 хв.

У судове засідання 02.12.2024 прибув у режимі відеоконференції представник позивача Кулибаба В. О.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 підготовче судове засідання відкладено на 19.12.2024 о 12 год 50 хв.

17.12.2024 від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення без номеру від 17.12.2024 щодо підтвердження позиції, що сума, яка є предметом розгляду справи, є саме збитками та містить усі елементи господарського правопорушення.

Так, позивачем зазначено, що враховуючи те, що на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, обґрунтованим є сподівання контрагента, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Таким чином, протиправна поведінка АТ «Лисичанськвугілля», на думку позивача, полягає в невчиненні дій щодо реєстрації податкових накладних у лютому-березні 2022 року за договором № 111/32 від 24.12.2021 на загальну суму ПДВ 849 468,18 грн, в порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України та п. 10.4. договору № 111/32 від 24.12.2021.

Однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною, а отже настанню збитків для позивача, як контрагента відповідача.

Таким чином, позивач вказує, що ПАТ «Центренерго» було сплачено відповідачу вартість товару разом з ПДВ (підтверджено платіжними дорученнями доданими до позовної заяви), проте, внаслідок бездіяльності відповідача відшкодування вказаного ПДВ позивачу з бюджету стало неможливим, у зв`язку з чим право позивача на відшкодування податкового кредиту в сумі 849 468,18 грн є порушеним, а відтак останньому на вказану суму завдано збитки.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в ЄРПН протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідній податковій накладній та/або розрахунку коригування.

Станом на дату слухання справи, позивач зазначає, що строк у 365 днів сплив для реєстрації АТ «Лисичанськвугілля» податкових накладних за договором поставки вугілля на суму 849 468,18 грн, у зв`язку з чим позивач втратив право на податковий кредит.

Позивач зазначає, що існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача, яка полягає в невиконанні визначеного законом обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, та неможливістю включення сум ПДВ, сплачених позивачем, до податкового кредиту. Це, у свою чергу, позбавляє позивача права на зменшення податкового зобов`язання на суму 849 468,18 грн.

Відповідачем не надано до суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем також наведено судову практику в подібних правовідносинах, а саме постанову Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 914/2524/21.

Зазначені письмові пояснення додано судом до матеріалів справи.

У судове засідання 19.12.2024 прибув у режимі відеоконференції представник позивача Гавкалюк В. В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2025 об 11 год 00 хв.

У судове засідання 20.01.2025 прибув у режимі відеоконференції представник позивача Гавкалюк В. В.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до інформації з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача є: вул. Малиновського, буд. 1, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100. Адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана територія наразі є окупованою. За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua) відділення в м. Лисичанськ Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту наразі є неможливим.

Згідно абз. 1 ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

На підставі викладеного, відповідач зобов`язаний мати «Електронний кабінет» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або в підсистемі «Електронний суд».

Відповідач - Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» зареєстрованого «Електронного кабінету» в підсистемі Електронний суд ЄСІТС не має (відповідь на запит суду № 3561994 від 12.09.2024).

Водночас, у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься адреса електронної пошти відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою дотримання процесуальних прав відповідача та через неможливість відправлення вихідної кореспонденції засобами поштового зв`язку за його юридичною адресою, всі процесуальні документи суду направлялися на відому суду електронну адресу відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1, інформація про дату, час та місце розгляду справи розміщувалася відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на офіційному вебсайті судової влади України за посиланням: https://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/.

Відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що суд повідомив відповідача належним чином про розгляд справи.

Відповідач правом на захист своїх інтересів у суді не скористався, відзив до матеріалів справи не надав.

Згідно з приписами ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 20.01.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі - покупець) та Акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» (далі - постачальник) укладено договір поставки вугілля № 111/32 від 24.12.2021 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію (далі - вугілля) на зазначених в договорі умовах (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору необхідні для виконання договору відомості вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору (далі - специфікації).

В специфікаціях вказуються (в тому числі, але не виключно) назви виробників, вантажовідправників відокремлених підрозділів покупця (ТЕС) - вантажоотримувачів (далі - вантажоотримувачі), залізничні станції відправлення, залізничні станції вантажоотримувачів (далі - залізничні станції призначення), їх реквізити, а також кількість, асортимент і строки (терміни) поставки вугілля на кожну залізничну станцію призначення в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми договору і терміну його дії.

Узгоджений сторонами у відповідній специфікації обсяг вугілля постачається відповідними партіями (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору, право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля згідно з умовами договору.

Результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов договору, відображаються в актах звіряння кількості і якості та актах приймання-передачі вугілля.

Акт приймання-передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в акті звіряння кількості та якості, розрахунок фактичної ціни та фактичної вартості поставленого вугілля відповідно до умов договору, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників вантажоотримувача, покупця та постачальника, завірені печатками (за умови, що відповідні особи здійснюють діяльність з використанням печатки) (п. 3.6 договору).

Згідно з п. 6.1. договору загальна сума договору складається з визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості поставленого вугілля, вартості доставки вугілля від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення територією України (далі - вартість доставки) у випадку її оплати постачальником і відшкодування покупцем, ПДВ у випадку його нарахування та не може перевищувати 85 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 7.1. договору оплата вартості вугілля та відшкодування вартості його доставки здійснюється покупцем на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі вугілля та актів відшкодування вартості доставки в національній валюті України. Перерахування грошових коштів здійснюється в безготівковій формі банківським переказом на рахунок постачальника або його відокремленого підрозділу з врахуванням передбачених умовами договору письмових повідомлень постачальника про зміну банківських реквізитів протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання відповідних актів.

Покупець має право здійснити попередню оплату за вугілля. Якщо розмір визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості вугілля, поставленого по відповідній специфікації, виявиться меншим від розміру здійсненої покупцем попередньої оплати за це вугілля, постачальник протягом 10 (десяти) банківських днів з кінцевої дати складання відповідних актів приймання-передачі повертає покупцю різницю між фактичною вартістю вугілля і попередньою оплатою, або покупець зменшує розмір оплати за наступні поставлені партії вугілля на розмір цієї різниці.

За приписами п. 10.4 договору постачальник зобов`язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних).

Податкова накладна та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної повинні відповідати наступним умовам: складена(і) за формою та в порядку, передбаченими законодавством України; заповнена(і) у відповідності до вимог законодавства України; складена(і) в електронній формі та зареєстрована(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних; підписана(і) електронним підписом уповноваженої особи постачальника із дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України (п. 10.4.1. договору).

Відповідно до п. 10.4.2. договору сторони передбачили, що якщо постачальник не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних до закінчення граничного терміну реєстрації податкових накладних, передбаченого Податковим кодексом України, покупець має право призупинити виконання своїх зобов`язань по оплаті вартості вугілля та/або відшкодування витрат на його доставку на суму, що відповідає сумі ПДВ в незареєстрованих податкових накладних, до моменту їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 10.4.3. договору у випадку відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю усі пов`язані з таким порушенням збитки.

Пунктом 11.1. договору встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 30.06.2022, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

28.06.2022 між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» та Акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» було укладено додаткову угоду №1 (далі - додаткова угода) до договору поставки вугілля №111/32 від 24.12.2021, якою змінено п. 11.1. договору.

Пункт 11.1. договору викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного виконання». Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами (п. 1., п. 2. додаткової угоди).

Також сторонами було підписано дві специфікації до договору поставки вугілля №111/32 від 24.12.2021.

У специфікації № 1 від 24.12.2021 до договору сторонами було погоджено, що постачальник поставить (передасть), а покупець прийме вугілля в обсязі 3,8 (+/- 5%) тис.т, в асортименті та за реквізитами, наведеними в таблиці (п. 1. специфікації № 1).

Враховуючи положення пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо тимчасового звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території вугілля та/або продуктів його збагачення, базова ціна вказаного в цій специфікації вугілля становить 3 500,00 грн без ПДВ.

У випадку закінчення передбаченого Податковим кодексом України терміну дії податкової пільги, базова ціна вказаного в цій специфікації вугілля становитиме 4 200,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 700,00 грн (п. 2. специфікації № 1).

Відповідно до п. 3. специфікації № 1 строк (термін) поставки вугілля: з 01.01.2022 по 10.02.2022.

Також сторонами було підписано специфікацію № 2 від 24.01.2022 до договору, згідно якою було передбачено, що постачальник поставить (передасть), а покупець прийме вугілля в обсязі 3,8 (+/- 5%) тис.т, в асортименті та за реквізитами, наведеними в таблиці (п. 1. специфікації № 2).

Базова ціна вказаного в цій специфікації вугілля становитиме 4 200,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 700,00 грн (п. 2. специфікації № 2).

Відповідно до п. 3. специфікації № 2 строк (термін) поставки вугілля: з 01.02.2022 по 10.03.2022.

Договір №111/32 від 24.12.2021, додаткова угода № 1, специфікації № 1 від 24.12.2021 та № 2 від 24.01.2022 підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відбитками печаток цих юридичних осіб.

Відповідач, на виконання умов договору № 111/32 від 24.12.2021, протягом січня - квітня 2022 року поставив позивачу вугілля в кількості 6 573,95 т на загальну суму 12 964 660,01 грн, що підтверджується копіями актів приймання-передачі партій вугільної продукції, зокрема, відповідно до:

- акту № 1-ЛВ від 19.01.2022 передано вугілля в кількості 631,45 т вартістю 1 049 609,98 грн;

- акту № 2-ЛВ від 19.01.2022 передано вугілля в кількості 327,60 т вартістю 713 414,52 грн;

- акту № 3-ЛВ від 24.01.2022 передано вугілля в кількості 307,85 т вартістю 681 179,70 грн;

- акту № 4-ЛВ від 25.01.2022 передано вугілля в кількості 630,50 т вартістю 1 124 780,48 грн;

- акту № 5-ЛВ від 25.01.2022 передано вугілля в кількості 310,75 т вартістю 863 081,14 грн;

- акту № 6-ЛВ від 31.01.2022 передано вугілля в кількості 613,80 т вартістю 1 342 043,01 грн;

- акту № 7-ЛВ від 31.01.2022 передано вугілля в кількості 319,10 т вартістю 904 425,13 грн;

- акту № 8-ЛВ від 11.02.2022 передано вугілля в кількості 255,95 т вартістю 752 224,25 грн;

- акту № 9-ЛВ від 16.02.2022 передано вугілля в кількості 446,00 т вартістю 553 686,70 грн;

- акту № 10-ЛВ від 18.02.2022 передано вугілля в кількості 954,65 т вартістю 2 645 598,06 грн;

- акту № 11-ЛВ від 18.02.2022 передано вугілля в кількості 627,80 т вартістю 801 355,31 грн;

- акту № 12-ЛВ від 10.03.2022 передано вугілля в кількості 308,80 т вартістю 618 649,92 грн;

- акту № 13-ЛВ від 31.03.2022 передано вугілля в кількості 319,80 т вартістю 111 930,00 грн;

- акту № 14-ЛВ від 31.03.2022 передано вугілля в кількості 64,05 т вартістю 173 668,37 грн;

- акту № 15-ЛВ від 31.03.2022 передано вугілля в кількості 254,60 т вартістю 89 110,00 грн;

- акту № 16-ЛВ від 18.04.2022 передано вугілля в кількості 201,25 т вартістю 539 903,44 грн.

На виконання умов договору ПАТ «Центренерго» здійснило оплату за вугілля, що підтверджується платіжними інструкціями:

1) № 279 від 24.01.2022 на суму 2 115 629,40 грн, призначення платежу «Оплата за вугілля, яке надійшло на ТЕС згідно дог. № 111/32 від 24.12.2021, у т.ч. ПДВ 352 604,90 грн. Тендеру не потребує»;

2) № 344 від 27.01.2022 на суму 681 179,70 грн, призначення платежу «Оплата за вугілля, яке надійшло на ТЕС згідно дог. № 111/32 від 24.12.2021, у т.ч. ПДВ 113 529,95 грн. Тендеру не потребує»;

3) № 511 від 11.02.2022 на суму 2 300 000,00 грн, призначення платежу «Оплата за вугілля, яке надійшло на ТЕС згідно дог. № 111/32 від 24.12.2021, у т.ч. ПДВ 383 333,33 грн. Тендеру не потребує».

Всього ПАТ «Центренерго» сплатило згідно вищевказаних платіжних інструкцій на рахунок відповідача: 5 096 809,10 грн, у т.ч. 849 468,18 грн ПДВ.

Як вбачається, поставка вугілля та розрахунок за нього за вказаними вище актами проводились сторонами з урахуванням включення в базову ціну вугілля також податку на додану вартість, враховуючи положення п. 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, яким відповідна пільга була встановлена тимчасово - до 01.01.2022, та на час поставки вже була припинена, а також враховуючи умови п. 2 підписаної сторонами специфікації № 1 від 24.12.2021.

Так, п. 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України було передбачено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД. У разі застосування зазначеної пільги норми п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу не застосовуються в частині товарів/послуг, необоротних активів, суми податку на додану вартість з вартості яких були включені до податкового кредиту у звітних (податкових) періодах, що передували періоду початку застосування пільги. Платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не виконав вимог п. 10.4.3. договору та податкового законодавства, та не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання, у зв`язку з чим ПАТ «Центренерго» було позбавлено права включити сплачену суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму сплаченого ПДВ у розмірі 849 468,18 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази складання відповідачем та реєстрації податкових накладних із відображенням зазначених оплат позивача за поставлене йому вугілля за вказаними вище актами.

З наданого позивачем реєстру отриманих податкових накладних від АТ «Лисичанськвугілля» за договором № 111/32 від 24.12.2021 за період з 24.12.2021 по 31.07.2024 вбачається, що відповідачем було складено та зареєстровано лише 2 податкові накладні, що стосуються попередніх поставок та оплат позивача, а саме:

- складено 30.11.2021 та зареєстровано 08.12.2021 податкову накладну з реєстраційним номером (найменування продавця АТ «Лисичанськвугілля», ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції», податковий номер продавця 32359108) на суму 8 988 564,42 грн;

- складено 31.12.2021 та зареєстровано 13.01.2022 податкову накладну з реєстраційним номером (найменування продавця АТ «Лисичанськвугілля», ВП «Управління по забезпеченню та збуту продукції», податковий номер продавця 32359108) на суму 9 776 475,94 грн (зазначене також підтверджується роздруківкою з електронного кабінету платника податків позивача).

Крім того, позивач зазначає, що 10.04.2023 він направив відповідачу вимогу № 06/1374 від 10.04.2023, вимагаючи відповідно до п. 10.4.3. договору здійснити сплату протягом 5 робочих днів на користь ПАТ «Центренерго» грошових коштів у розмірі 849 468,18 грн. Це обумовлено тим, що станом на 31.03.2023 АТ «Лисичанськвугілля» не здійснило реєстрацію в ЄРПН податкових накладних на загальну суму ПДВ 849 468,18 грн, у зв`язку з чим позивач, як покупець, не отримав право на податковий кредит на вказану суму.

Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на день подання позову, вимоги ПАТ «Центренерго» залишені без задоволення, відповіді за направленою вимогою від відповідача отримано не було.

Разом з тим, суд зазначає про те, що позивачем не додано до матеріалів справи доказів направлення відповідачу вказаної вимоги № 06/1374 від 10.04.2023.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач правом участі в судових засіданнях не скористався, відзив або заперечення по суті спору до матеріалів справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і в сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за таких підстав.

Правовідносини в спорі регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України та договором поставки вугілля № 111/32 від 24.12.2021, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» та Акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» для поставки вугілля відповідачем (постачальником) позивачу (покупцю).

Виконуючи вказаний договір, відповідач поставив позивачу 6 573,95 т вугілля, а позивач сплатив кошти в розмірі 12 964 660,01 грн. У даному договорі сторони обумовили за взаємною згодою порядок своїх відносин у сфері нарахування та реєстрації податку на додану вартість.

Так, згідно п. 10.4.3. договору у випадку відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю усі пов`язані з таким порушенням збитки..

Відповідно до п. 10.4.2. договору сторони передбачили, що якщо постачальник не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних до закінчення граничного терміну реєстрації податкових накладних, передбаченого Податковим кодексом України, покупець має право призупинити виконання своїх зобов`язань по оплаті вартості вугілля та/або відшкодування витрат на його доставку на суму, що відповідає сумі ПДВ в незареєстрованих податкових накладних, до моменту їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач, вважаючи, що він зазнав збитків на суму 849 468,18 грн, що є сумою податку на додану вартість, звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Виходячи з наведеної правової конструкції поняття збитків, відсутність реєстрації податкових накладних відповідачем можна кваліфікувати як протиправну бездіяльність.

Водночас суд зазначає, що дії відповідача не позбавляли позивача права на відшкодування сплаченого податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вочевидь, відповідач порушив вимоги зазначеної норми права щодо своєчасного складання та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/ послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Отже, аналіз вищезазначених приписів податкового законодавства свідчить про те, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за загальним правилом, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України у разі порушення продавцем товарів (відповідачем) граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, покупець товарів (позивач) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця (відповідача).

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних, підлягають захисту шляхом подання позивачем до податкового органу, разом з податковою декларацією за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії відповідача.

Таким чином, постачальник має нести відповідальність за результатами певних дій контролюючого органу та прийнятих ним рішень.

Тобто бездіяльність відповідача, яка полягала у відсутності реєстрації податкових накладних, порушила закон, а не право позивача на відшкодування податку на додану вартість.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачем до податкового органу із відповідною скаргою на дії відповідача у зв`язку із відсутністю складених та зареєстрованих Акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» відповідних податкових накладних, а також доказів про результати здійснення податковим органом перевірки такої бездіяльності відповідача, оформленої актом, довідкою або іншим рішенням відповідного контролюючого органу.

Таким чином, у суду відсутні підстави стверджувати, що бездіяльність відповідача щодо відсутності реєстрації податкових накладних спричинила збитки позивачу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Північного апеляційного господарського суд від 01.02.2024 по справі № 911/1504/23, Північного апеляційного господарського суд від 12.09.2023 по справі № 910/13572/22, Верховного Суду від 10 березня 2020 року по справі № 911/224/19.

Вочевидь, позивач відмовився від реалізації свого права на захист економічних інтересів у врегульованій положеннями Податкового кодексу України сфері та взаємовідносин з контролюючим органом.

Оцінюючи договір, укладений між сторонами, суд дійшов висновку, що зміст пункту 10.4.3. договору, який має характер застереження економічних інтересів покупця (позивача), фактично дозволяє покупцю перекласти тягар відповідальності за порушення приписів Податкового кодексу України на продавця (відповідача) - без звернення позивача до податкових органів та без постановлення контролюючими органами відповідних рішень.

При нормативно-правовій оцінці вказаного договору, суд дійшов висновку, що сторони при укладанні договору в частині пункту 10.4.3., не врахували особливостей правовідносин у сфері оподаткування правочину поставки та приписів податкового законодавства.

Податкові правовідносини безпосередньо врегульовані положеннями Податкового кодексу України. А тому у разі, коли суб`єкти приватного права намагаються регулювати податкові питання на власний розсуд, то застосуванню, виходячи із принципу законності, підлягають саме спеціальні норми податкового законодавства. Застосування інших правил, зокрема, врегульованих сторонами на договірній основі, було б можливе тільки за відсутності спеціальних податкових норм, прямо встановлених законом. Отже, пріоритетність положень податкового законодавства, у тому числі Податкового кодексу України, в регулюванні питань оподаткування по відношенню до «неподаткового» законодавства зрозуміла і логічно обґрунтована.

Податкове законодавство забезпечує та сприяє зручному і зрозумілому застосуванню, регулюванню податкових правовідносин. Існування податкового законодавства та його виключне застосування до виокремлених податкових правовідносин є запорукою створення в Україні справедливої, прозорої та стабільної податкової системи, яка забезпечує достатній обсяг надходжень до бюджетів усіх рівнів та сприяє створенню умов для ефективного функціонування економіки.

За таких обставин застосування для цілей оподаткування положень, які не узгоджуються із нормами Податкового кодексу України, буде порушенням не просто окремих пунктів Податкового кодексу України, а порушуватиме цілісну систему норм, які були ухвалені державою спеціально для забезпечення зручності та стабільності правовідносин у сфері податкових процедур і зобов`язань.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Водночас слід врахувати, що згідно зі ст. 1 Податкового кодексу України, відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються виключно нормами Податкового кодексу України, а тому врегулювання в рамках договору питань, що віднесені до податкового законодавства, є некоректним і недопустимим, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України, до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зміна всупереч податковому законодавству правового регулювання податкових правовідносин на підставі умов договору не відповідає нормам Податкового кодексу України і не узгоджується з приписами Цивільного кодексу України.

Разом з тим, враховуючи, що обов`язковим учасником податкових правовідносин є держава, зокрема, в особі контролюючих податкових органів, то вступ у договірні правовідносини між сторонами контролюючої сторони в особі держави змінює суть виниклих між сторонами приватноправових відносин і переносить їх у площину публічних, які не можуть бути врегульовані нормами приватного, цивільного чи господарського права, та відносяться до компетенції органів публічного контролю і управління зі сторони держави.

Сторони договору фактично мали намір вийти за межі публічного регулювання податкових правовідносин та виниклих у їх межах податкових зобов`язань, врегулювавши їх у межах господарських правовідносин та забезпечивши їх легалізацію у судовому порядку, що з огляду на імперативні та обов`язкові до виконання норми податкового законодавства, встановлені державою у Податковому кодексі України, є неприпустимим. Такі дії суб`єктів господарювання суперечать основоположним засадам верховенства права і законності, дотримання яких має забезпечити баланс між приватними і публічними інтересами, регулювання яких віднесено до виключної компетенції держави.

За таких підстав, суд ухвалюючи вказане рішення, виходить з принципу верховенства права і переваги закону - Податкового кодексу України над договором та бере до уваги той факт, що позивач не позбавлений права захистити свої економічні інтереси у спосіб, передбачений саме законом.

Відносини по сплаті податків існують і регулюються за участю держави, вихід за межі чого суперечив би приписам податкового законодавства.

Саме виходячи з цього принципу, зважаючи на те, що питання з оплати обов`язкових зборів і податкових платежів контролює саме держава, позивач мусив захищати свої інтереси у правовідносинах з відповідачем у визначений Податковим кодексом України спосіб та з дотриманням встановленого ним порядку.

У розумінні приписів Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням їх правового тлумачення, у діях відповідача відсутній склад правопорушення.

Неотримання позивачем пільг по податковому кредиту не є збитками в розумінні цивільних правовідносин (ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 10 193,62 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст. 256 ГПК України, та в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 30.01.2025.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА