ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р. Справа №914/1891/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук О.І. Матущака,

секретар судового засідання В.Б. Лагутін,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 09.12.2024 (вх. № 01-05/3560/24 від 09.12.2024)

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2024 (повний текст рішення складено 25.11.2024, м. Львів, суддя Р.І. Матвіїв)

у справі № 914/1891/24

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

про стягнення 571 284,00 грн збитків

за участю представників:

від позивача: не з`явився (присутній Монастирський І.В., повноваження якого не підтверджено належним чином);

від відповідача: Булькевич А.В.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення 571 284,00 грн збитків.

Спір виник у зв`язку з завищенням відповідачем, на думку позивача, вартості та обсягів виконаних робіт на загальну суму 571 284,00 грн, про що вказано в довідці ревізії від 03.07.2023. Завищення вартості робіт призвело до порушено вимоги ДСТУ БД 1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та має наслідком заподіяння позивачу збитків на вказану суму.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.11.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач виконав свої обов`язки за спірним договором № 112/131/21-631 про надання послуг від 30.07.2021. Позивач здійснив розрахунки за виконані роботи, оформлені актом від 17.11.2021. Натомість підставою заявлених позовних вимог є встановлена Західним офісом Держаудитслужби обставина завищення вартості та обсягів виконаних робіт в сумі 571 284, 00 грн, які позивач просить стягнути як збитки.

Місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до обставин справи сторони не мали претензій одна до одної за результатами виконаних робіт і здійснених оплат, заяв чи претензій стосовно якості чи повноти виконаної роботи також не заявлялось. Доказів проведення експертиз для з`ясування реального об`єму виконаних робіт і їх вартості суду не подано. Позовних вимог про визнання недійсним договору (незважаючи що у довідці Держаудитслужби зазначено, що договір між позивачем та відповідачем зі сторони ПАТ «Укрнафта» підписано директором без необхідних повноважень) не заявлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що одні лише висновки Держаудитслужби, не підтверджені в судовому процесі належними доказами щодо завищення вартості підрядних робіт, є не достатніми для того, щоб визнавати обґрунтованими вимоги до відповідача про відшкодування збитків у розмірі завищеної вартості робіт.

Не погодившись з даним рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 09.12.2024 (вх. № 01-05/3560/24 від 09.12.2024) у якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 20.11.2024, ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 571 284,00 грн.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою довідку ревізії з окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазвидобувного управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» б/н від 03.07.2023, а також судом не було надано належної правової оцінки доказам, долученим відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, а саме, Договору № 128/21-КБ-ЛЕП, укладеного між Відповідачем Приватним акціонерним товариство «Львівобленерго» та Дочірним підприємством «Львівенергорембуд».

Скаржник також зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт самостійного укладення договору про виконання робіт, всупереч положенням п. 13.5. договору № 112/131/21-631 від 30.07.2020 року про надання послуг, із іншою особою, та те, що ним було самостійно без погодження позивача внесено зміни до проекту ЛЕС.565632.4554 та кошторису на проведення робіт, внаслідок чого було завищено вартість проведених робіт на суму 571 284,00 грн.

В цілому зазначені факти на переконання апелянта підтверджують невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. №01-04/12/25 від 02.01.2025), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2024 без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 22.01.2025 прибув Монастирський І.В., який діє від імені товариства на підставі довіреності №01/01/07-296/д від 08.11.2024.

Щодо наданої довіреності №01/01/07-296/д від 08.11.2024 на представництво інтересів позивача у даній справі колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частин 3, 4 статті 131-2 Конституції України (в редакції Закону України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016), виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у малозначних спорах. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 914/1891/24 не є малозначною, так як предметом спору у цій справі є стягнення 571 284,00 грн збитків. Окрім цього суд першої інстанції розглядав цю справу за правилами загального позовного провадження.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 01.01.2018.

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Доказів того, що Монастирський І.В. є адвокатом суду не надано. В довіреності №01/01/07-296/д від 08.11.2024, яка видана Монастирському І.В. Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», не зазначено, що вона видана Монастирському І.В. як адвокату.

Також надана довіреність не підтверджує наявності у Монастирського І.В.повноважень на представництво інтересів позивача у справі в порядку самопредставництва відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин справи, колегія суддів вказує, що повноваження Монастирського І.В. на участь в судовому засіданні 22.01.2025 не підтверджено належним чином

У судове засідання 22.01.2025 з`явився представник відповідача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник згідно з договором) та Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» (виконавець згідно з договором) 30.07.2021 укладено договір № 112/131/21-631 про надання послуг, предметом якого є надання замовнику у порядку та на умовах, визначних цим договором, послуг (виконання робіт), що визначені у додатку № 1 до цього договору, які замовник зобов`язується оплатити.

Відповідно до додатку № 1 від 30.07.2021 до договору виконавець надає послуги з виносу ПЛ-35кв «Масловецька-Завода» ПрАТ «Львівобленерго» на ділянці опор № 2 - № 3 із зони влаштування свердловини № 4-Урич НГВУ «Бориславнафтогаз» Львівська область, Сколівський район, с. Урич, землі Підгородецької сільської ради (за межами населених пунктів) (п.1).

Виконавець надає послуги у відповідності до розробленого Приватним підприємством «Львівелектросервіс» робочого проекту (п.2).

Загальна вартість послуг по договору становить суму 3 024 072,00 грн, включаючи ПДВ 504 012,00 грн, відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток № 2), що є невід?ємною частиною договору (п.3).

Термін надання замовнику послуг виконавцем - до 01.11.2021 включно (п.4).

Замовник здійснює попередню оплату у розмірі 100% загальної вартості послуг по даному договору, а саме суми 3 024 072,00 грн, включаючи ПДВ 504 012,00 грн протягом 20-ти календарних днів з моменту підписання цього договору (п.5).

Додатком № 2 від 30.07.2021 до договору є протокол погодження договірної ціни - 3 024 072, 00 грн, включаючи ПДВ 504 012, 00 грн.

Фактом, що підтверджує передачу виконавцем та приймання замовником наданих в повному обсязі послуг за цим договором, як визначено у п. 5.1 договору, є підписання сторонами акту приймання передачі наданих послуг, який датується останнім днем надання послуг. Акт складається виконавцем в двох оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою виконавця та надані замовнику не пізніше 2 робочих днів з дати підписання.

Замовник, як визначено у п. 5.2 договору, зобов`язаний упродовж 5 робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у наданих послугах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові виконавець має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для виконавця. Відповідно до положень п. 5.4 договору замовник має право не підписувати акт до моменту усунення виконавцем недоліків та не оплачувати неякісно надані послуги.

Сторонами 17.11.2021 складено, підписано та скріплено печатками акт згідно з договором № 112/131/21-631 від 30.07.2021 про те, що виконавець надав замовнику визначені договором послуги, загальною вартістю 3 024 072, 00 грн, в т. ч. ПДВ 504 012, 00 грн.

Позивач долучив до матеріалів справи пояснювальну записку щодо підрядних робіт - Винос ПЛ-35кВ «Масловецька-Завода» ПрАТ «Львівобленерго» на ділянці опор № 2 - № 3 із зони влаштування свердловини №4-Урич НГВУ «Бориславнафтогаз» Львівська область, Сколівський район с. Урич, землі Підгородецької сільської ради (за межами населених пунктів); зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва; кошторисний розрахунок №П-94, № П-929, № П-106, № П-123; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1; підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису №2-1-1; платіжну інструкцію №1703 від 30.07.2021 як доказ оплати 3 024 072, 00 грн відповідачем на користь позивача авансу 100% вартості підрядних робіт.

Позивач звернувся до відповідача із претензією від 22.04.2024 про сплату 571 284, 00 грн, у якій повідомив, що в період часу із 25.01.2023 по 03.07.2023 Західним офісом Державної аудиторської служби України проводилась ревізія з окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за період із 01.01.2017 по 31.12.2022, за результатами якої 03.07.2023 було складено довідку ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта».

За наслідком ревізії встановлено, що виконавцем завищено вартість та обсяги виконаних робіт, вказаних в акті б/н від 17.11.2021, складеного на підтвердження виконання договору № 112/131/21-631 від 30.07.2021 на загальну суму 571 284,00 грн, чим порушено вимоги ДСТУ Б Д 1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та призвело до завдання ПАТ «Укрнафта» збитків на вказану суму.

Позивач повідомив, що листом № 000500-14/8980-2023 від 10.08.2023 Державна аудиторська служба України вимагає від Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» забезпечити відшкодування Приватному акціонерному товариству «Львівобленерго» завищену вартість виконаних робіт по НГВУ «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в сумі 571 284,00 грн.

У відповідь на претензію 31.05.2024 відповідач повідомив, що вважає вказану претензію безпідставною та що підтвердженням належного виконання зобов`язань за договором є складений та підписаний акт б/н від 17.11.2021.

Позивач долучив до матеріалів справи лист Державної аудиторської служби України № 000500-14/8980-2023 від 10.08.2023 про усунення порушень про забезпечення відшкодування Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» на користь НГВУ «Бориславнафтогаз» завищену вартість виконаних робіт на загальну суму 571 284,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи є довідка, складена Західним офісом Держаудитслужби ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за період з 01.01.2017 по 31.12.2022, у якій зроблено висновок про те, що не підтверджено здійснення витрат по відведенню земельної ділянки для проведення будівельних робіт по об`єкту «Винос ПЛ 35 кВ «Масловецька Завода», виготовленню необхідної землевпорядної документації, отримання технічних умов, отримання компенсації за знесені зелені насадження та плату за тимчасове використання землі поза межами ділянки будівництва, витрати на здійснення технічного нагляду, на проведення процедури закупівлі та експертизи проектної документації, здійснення авторського нагляду по даному об`єкту будівництва, внаслідок чого завищено вартість та обсяг виконаних робіт на суму 564 273, 60 грн. Крім того, враховуючи період виконання робіт безпідставно завищено на суму додаткових витрат при виконанні будівельних робіт у зимовий період на суму 7 010, 40 грн, передбачених Зведеним кошторисом.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на норми Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини з надання послуг. Однак укладений між сторонами договір хоч і називається «про надання послуг», але по суті є договором будівельного підряду. А відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України по договору підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено з матеріалів справи, кожна зі сторін виконала свої обов`язки: виконала роботи, прийняла їх і оплатила, що не заперечується жодною зі сторін. Тобто сторони здійснили розрахунки за виконані роботи, оформлені актом від 17.11.2021. Натомість підставою заявлених позовних вимог є встановлена Західним офісом Держаудитслужби обставина завищення вартості та обсягів виконаних робіт в сумі 571 284, 00 грн, які позивач просить стягнути як збитки.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 Господарського кодексу України, які регламентують договірні відносини.

Для покладення на суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідно встановити склад цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені, та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Відповідно до обставин справи сторони не мали претензій одна до одної за результатами виконаних робіт і здійснених оплат, заяв чи претензій стосовно якості чи повноти виконаної роботи також не заявлялось. Доказів проведення експертиз для з`ясування реального об`єму виконаних робіт і їх вартості суду не подано. Позовних вимог про визнання недійсним договору (незважаючи що у довідці Держаудитслужби зазначено, що договір між позивачем та відповідачем зі сторони ПАТ «Укрнафта» підписано директором без необхідних повноважень) не заявлено.

Разом з тим, в період часу із 25.01.2023 року по 03.07.2023 року Західним офісом Державної аудиторської служби України проводилась ревізія з окремих питань фінансово- господарської діяльності Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за період із 01.01.2017 року по 31.12.2022 року, по результатам якої 03.07.2023 року було складено Довідку ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Документ сформованийв системі «Електроннийсуд» 09.12.2024 6 якою було констатовано ряд виявлених порушень договірних зобов`язань з боку відповідача.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою вказану довідку ревізії з окремих питань фінансово-господарської діяльності Нафтогазвидобувного управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» б/н від 03.07.2023, колегія суддів вказує наступне.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, акт ревізії Держаудитслужби не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов` язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі- приймання наданих послуг. Акт ревізії Держаудитслужби є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб` єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов` язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб` єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 20.06.2019 у справі № 916/1906/18 та інших.

Відтак, Господарський суд Львівської області прийшов до цілком обґрунтованих висновків про те, що одні лише висновки Держаудитслужби, не підтверджені в судовому процесі належними доказами щодо завищення вартості підрядних робіт, не можуть бути підставою для стягнення коштів одержаних відповідно до умов договору, оскільки не впливають та не змінюють умови укладеного між сторонами договору, виконання зобов`язання за яким належним чином підтверджені актом наданих послуг.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 зазначає, що «виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну «збитки» заявлена до стягнення з Товариства перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за Договорами підряду сума не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення Товариством зобов`язань за Договорами підряду».

Щодо тверджень апелянта про те, що відповідачем в супереч положень п. 13.5. Договору №112/131/21-631 від 30.07.2021 про надання послуг, було укладено договір про виконання робіт із іншою особою та самостійно, без погодження Позивача, внесено зміни до проекту ЛЕС.565632.4554 та кошторису на проведення робіт, внаслідок чого було завищено вартість проведених робіт на суму 571284,00 грн, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до п. 13.5. Договору № 112/131/21-631 про надання послуг від 30.07.2021, жодна із сторін цього Договору не має права передавати третім особам свої права та/або обов`язки за цим Договором без попередньої згоди іншої сторони. Договір відступлення права вимоги, укладений без такої попередньої письмової згоди, вважається недійсним.

Відтак, п. 13.5. Договору стосується саме заборони відступлення права вимоги, без попередньої письмової згоди іншої сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора у зобов`язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за правочином. За підсумками вчинення правочину новий кредитор одержує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦКУ).

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що аргументи апелянта в частині порушення п. 13.5. Договору є такими, що не заслуговують на увагу оскільки ПрАТ «Львівобленерго» не укладало жодних договорів з передання права вимоги (цесії) по Договору №112/131/21-631 від 30.07.2021. Оплату за договором позивачем проведено в користь відповідача, позивач не мав претензій до відповідача за результатами виконаних робіт, заяв чи претензій стосовно якості чи повноти виконаної роботи також не заявляв. За наслідками надання послуги був складений Акт від 17.11.2021, згідно якого ПАТ «Укрнафта» підтверджує, що послуга була надана на суму саме 3 024 072,00 грн. (з ПДВ) та претензій до наданих послуг в останнього немає. Так само не було претензій від позивача щодо виконання робіт дочірнім підприємством відповідача.

Відповідно до частини 21 статті 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон), у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Як встановлено з матеріалів справи, замовником ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Бориславнафтогаз» у відповідності до чинного законодавства (із залученням ПП «Львівелектросервіс») був розроблений проєкт ЛЕС.565632.4554 та кошторис до нього (знаходиться в матеріалах справи) саме на суму 3 024 072,00 грн. та який погоджений ПрАТ «Львівобленерго».

Як наслідок, між ПрАТ «Львівобленерго» та ПАТ «Укрнафта» в особі в.о. начальника НГВУ «Бориславнафтогаз» був підписаний Протокол погодження договірної ціни від 30.07.2021 (знаходиться в матеріалах справи), яким було засвідчено, що Сторонами досягнута домовленість про договірну ціну за надання послуг на суму 3 024 072,00 грн. (з ПДВ). Тобто сторонами узгоджено вартість послуг з перенесення електричних мереж на підставі розробленої саме замовником (Позивачем) проектно-кошторисної документації.

Відтак, саме Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі НГВУ «Бориславнафтогаз» розроблялася проектно-кошторисна документація та визначалася ціна послуги з виносу ПЛ-35кВ «Масловецька-Завода» ПрАТ «Львівобленерго» на ділянці опор №2 - №3 із зони влаштування свердловини №4 - Урич НГВУ «Бориславнафтогаз» Львівська область, Сколівський район, с. Урич, землі Підгородецької с/ради (за межами населених пунктів), між ПрАТ «Львівобленерго» та ПАТ «Укрнафта» був складений Акт наданих послуг від 17.11.2021 на узгоджену сторонами її вартість.

За таких фактичних обставин справи, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем внесено зміни до проекту ЛЕС.565632.4554 та кошторису на проведення робіт.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2024 у справі №914/1891/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 09.12.2024 (вх. № 01-05/3560/24 від 09.12.2024) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2024 у справі № 914/1891/24 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 30.01.2025

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак