РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2025Справа № 910/12453/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА НЕЗАЛЕЖНА ГЕОЛОГІЧНА ГРУПА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 74 047,99 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА НЕЗАЛЕЖНА ГЕОЛОГІЧНА ГРУПА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" з вимогою про стягнення 74 047,99 грн., з яких 21 637,72 грн. 3% річних, 52 410,27 грн. інфляційних втрат за невиконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі 910/16401/23.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.10.2024 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк для реалізації сторонами процесуальних прав.

30.10.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено нарахування на суму неустойки, відсотків річних та інфляційних втрат сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

29.01.2025 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/16401/23, залишеним без змін постановою північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА НЕЗАЛЕЖНА ГЕОЛОГІЧНА ГРУПА" пеню в розмірі 270577 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн. 79 коп., 0,01% річних в розмірі 741 (сімсот сорок одну) грн. 31 коп., інфляційні втрати в розмірі 552899 (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 16 коп., судовий збір в розмірі 12363 (дванадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 28 коп.

Звертаючись в суд з указаним позовом позивач вказав, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання за вказаним рішенням суду на загальну суму 824 218,26 грн. на 320 календарних днів, тому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 21 637,72 грн. 3% річних та 52 410,27 грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними кредиторові.

У даному випадку спір стосується коштів, правову природу яких встановлено судом у справі № 910/16401/23, а саме штрафні санкції та сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Тому це не є грошові зобов`язання у розумінні вимог статті 625 Цивільного кодексу України, а винесенням судом рішення про стягнення штрафу, відсотків річних та інфляційних втрат не змінює його правову природу.

Крім того, згідно з приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Виходячи із положень зазначених норм, рішення суду про стягнення штрафу, відсотків річних та інфляційних втрат не породжує прав і обов`язків у розумінні зобов`язальних правовідносин, а є способом захисту тих прав, які вже виникли з інших існуючих правовідносин і щодо яких виник спір.

Враховуючи, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, то у позові відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА НЕЗАЛЕЖНА ГЕОЛОГІЧНА ГРУПА" відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак