УХВАЛА

24 січня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/5322/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства з одним членом "Єврогласс" імпорт пакувальних матеріалів" (Euroglass Eisagogiki Syskeyasion single member S.А.)

на рішення Господарського суду Харківської області від 02.08.2024

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024

у справі за позовом Акціонерного товариства з одним членом "Єврогласс" імпорт пакувальних матеріалів" (Euroglass Eisagogiki Syskeyasion single member S.А.) (далі - АТ "Єврогласс")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод" (далі - ТОВ "Малинівський склозавод")

про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

1. 18.12.2023 АТ "Єврогласс" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом заявою до ТОВ "Малинівський склозавод" про стягнення збитків за контрактом №18/09 купівлі-продажу скляної продукції від 18.09.2017 у загальному розмірі 274 633,29 євро, з яких: основний борг у розмірі 273 428,42 євро, 3% річних у розмірі 1 204,87 євро, а про стягнення судових витрат.

2. Господарський суд Харківської області рішенням від 02.08.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024, у задоволенні позову відмовив.

3. 04.12.2024 АТ "Єврогласс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 02.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Верховний Суд ухвалою від 20.12.2024 касаційну скаргу АТ "Єврогласс" залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), як таку, що оформлена з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК, п.2 ч.4 ст.290 ГПК, звернув увагу скаржника на необхідності уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування та надати докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

5. 07.01.2025 до Верховного Суду надійшла подана скаржником 31.12.2024 заява про усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вимог ухвали Верховного Суду від 20.12.2024, до якої, зокрема, додав докази доплати судового збору у розмірі 945 євро (код транзакції F928TO, дата: 30.12.2024) та зазначив уточнені підстави касаційного оскарження судових рішень.

6. АТ "Єврогласс" на виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 ч.2 ст.287 ГПК у взаємозв`язку із пунктами 1, 4 ч.3 ст.310 ГПК.

7. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, скаржник зазначає таке:

- суди попередніх інстанцій при оцінці доказів помилково застосували стандарт доказування "достатності доказів", а не "вірогідності доказів", передбачений ст.79 ГПК (пославшись, що все листування сторін нібито не є достатнім доказом); суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №910/3202/20 та від 31.03.2021 у справі №923/875/19, щодо обов`язкового врахування судами стандарту доказування "вірогідності доказів", а не "достатності доказів;

- щодо ст.79 ГПК - суди попередніх інстанцій застосували доктрину негативного доказу, адже послалися на заперечення відповідачем певного факту (наприклад, поставки відповідачем товару з виробничим дефектом, що виник до передачі позивачу, надсилання відповідачем листів зі згодою щодо оплати збитків та погодження порядку такої оплати тощо) і повністю переклали тягар його доведення на позивача, не врахували відсутність доказів на їх спростування зі сторони відповідача; суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.08.2022 у справі №910/5408/21 (певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс);

- щодо п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) - суди попередніх інстанцій не врахували порушення відповідачем принципу добросовісності як основи доктрини "Заборони суперечливої поведінки"; відповідач неодноразово підтверджував у листуванні з позивачем факт обізнаності про завдання збитків та готовність їх відшкодовувати в частині, а в подальшому почав заперечувати це ж під час судового розгляду; суди не врахували висновок, викладений в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, Верховного Суду від 04.09.2020 у справі №311/2145/19-ц (поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них);

- щодо ч.3 ст.13 ГПК та ч.2 ст.614 ЦК - суди попередніх інстанцій порушили принцип змагальності та неправильно поклали на позивача тягар доказування вини особи, яка завдала шкоду; це суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.08.2022 у справі №914/616/21 та від 25.03.2021 у справі №910/4608/20 (вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина в заподіянні збитків);

- щодо ч.3 ст.86 та ч.5 ст.236 ГПК - суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини справи та неналежно оцінили докази; в оскаржуваних рішення вказано про дослідження лише 5 з 7 товаро-траспортних накладних, які долучив до позовної заяви позивач; суди зробили помилковий висновок про період поставки та не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі №923/875/19 (суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування);

- щодо статей 678, 679 ЦК - суди попередніх інстанцій безпідставно поклали обов`язок доведення обставин невідповідності товару лише на позивача (покупця) та не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.02.2023 у справі №916/604/21 (суд безпідставно поклав обов`язок доведення обставин невідповідності товару лише на відповідача за зустрічним позовом (покупця); за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару; і відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару);

- щодо ст.22 ЦК (статей 224 та 225 Господарського кодексу України) - суди попередніх інстанцій акцентували увагу на тому, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків), а також не довів, що він поніс відповідні витрати; суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.09.2024 у справі №910/21221/21 (під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду; у свою чергу, вказуючи на те, що позивач не довів всіх елементів складу правопорушення, суди не врахували, що спростування вини є процесуальним обов`язком її заподіювана, тобто відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди; у цьому випадку, такі мотиви судів можуть бути розцінені як перекладання тягаря доказування виключно на позивача, що буде помилковим у такій категорії спорів).

8. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК у взаємозв`язку з пунктами 1, 4 ч.3 ст.310 ГПК, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не дослідили зібрані у справі докази, а також встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме:

- щодо частин 1, 2 ст.210 ГПК - суди сформували висновки щодо відсутності виключної вини відповідача на основі припущень, без безпосереднього дослідження доказів (додатків до експертного звіту, які відсутні в матеріалах справи, але на які суд посилається, як на докази), як наслідок, ухвалили незаконні та необґрунтовані рішення;

- щодо ч.3 ст.86 та ч.5 ст.236 ГПК - суди помилково та неповно дослідили докази; з 7 міжнародних товарно-транспортних накладних, за якими відбувалась поставка дефектного товару, суд дослідив тільки 5, та помилково встановив період поставки з 16.04.2020, а не з 07.04.2020; суди помилково виснували про відсутність можливості отримання АТ "Брати Хаїтоглу" саме цього товару;

- щодо ч.3 ст. 86 ГПК та п.5 ч.1 ст.267 ГПК - суд апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення ніяким чином не дослідив та не надав жодної оцінки клопотанню позивача про долучення нових доказів, які містили обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

9. Відповідно до ч.3 ст.174 ГПК, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього кодексу.

10. Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то з огляду на те, що скаржник усунув недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам ст.290 ГПК, у зв`язку з чим відповідно до правил ст.294 ГПК необхідно відкрити касаційне провадження у справі.

11. Скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак із матеріалів поданої касаційної скарги вбачається, що остання подана в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого приписами ст.288 ГПК, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №922/5322/23 за касаційною скаргою Акціонерного товариства з одним членом "Єврогласс" імпорт пакувальних матеріалів" (Euroglass Eisagogiki Syskeyasion single member S.А.).

2. Призначити до розгляду справу №922/5322/23 за касаційною скаргою Акціонерного товариства з одним членом "Єврогласс" імпорт пакувальних матеріалів" (Euroglass Eisagogiki Syskeyasion single member S.А.) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 на 12 березня 2025 року о 14:15 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №209.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.02.2025.

4. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

5. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

7. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

8. Витребувати з Господарського суду Харківської області та/або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №922/5322/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець