ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Справа № 915/19/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Давченко Т.М., при секретарі судового засідання Дюльгер І.М.,

за участю сторін:

від позивача (поза межами суду) представник позивача Болотова Е.І.,

від відповідача (в залі суду) представник відповідача Кравченко О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 915/19/24

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150; )

в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Євгена Котляра, 7, м. Харків, 61052; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002; )

про: стягнення заборгованості у розмірі 1232280,00 грн.

встановив:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою від 24.12.2023, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» 1232280,00 грн. плати за користування вагонами, з посиланням на відмову відповідача від оплати, чим, на думку позивача, порушено умови укладеного між сторонами договору від 26.06.2020.

Позивач також просить про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 10.01.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.02.2024 відкрито провадження в даній справі та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.03.2024.

05.03.2024 судове засідання у справі не відбулось, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 05.03.2024 повідомлено учасників справи про призначення наступного підготовчого засідання у справі на 15.04.2024.

Ухвалою суду від 15.04.2024, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання за клопотанням відповідача відкладено на 10.06.2024.

Ухвалою суду від 10.06.2024, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 23.07.2024.

Ухвалою суду від 12.08.2024 повідомлено учасників у справі про те, що наступне підготовче засідання у справі призначено на 19.09.2024.

Ухвалою суду від 11.10.2024 повідомлено учасників справи про те, що підготовче засідання в даній справі 19.09.2024 не відбулося у зв`язку з відпусткою головуючого судді; повідомлено учасників у справі про наступне підготовче засідання на 21.11.2024.

Ухвалою суду від 21.11.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2024.

Ухвалою суду від 10.12.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове засідання у справі відкладено на 21.01.2025.

Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачем ініційовано приєднання до договору шляхом надання заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020. Укладення договору (приєднання до умов публічного договору) було погоджено позивачем шляхом оформлення повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 26.06.2020 №40-14291113/2020-001. Вказує, що дата повідомлення 26.06.2020 є датою укладення договору. Позивач зазначає, що для забезпечення заявки навантаження на 23.02.2022 на станцію Решетилівка регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Південна залізниця» на адресу ТОВ СП «Нібулон» прибули 50 порожніх вагонів власності перевізника ЦТЛ під навантаження вантажу зерно кукурудзи, в тому числі вагони №95531281, 95587633, 58564766, 95309225, 95334157, 95615647, 95668307, 95713277 під навантаження вантажу «кукурудза», згідно умов аукціону № RCE001-UA-291. В подальшому проводилось подавання вагонів під навантаження згідно умов договору про подачу та збирання вагонів від 30.05.2017 № 4230.

Позивач зазначає, що після завантаження кожна група вагонів виставлялась з під`їзної колії та були затримані на станційних коліях в очікуванні накопичення маршруту та оформлення накладної.

З метою отримання перевізником належних платежів, на підставі актів форми ГУ-23 працівниками станції Решетилівка сформована відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 та нарахована плата за користування вагонами. Відповідач був повідомлений про складання відомості плати за користування вагонами в ручному режимі та про необхідність її підписання, яка вантажовласником була підписана із зауваженнями, про що був складений акт загальної форми ГУ-23 № 560 від 01.06.2022.

Позивач стверджує, що на адресу позивача від відповідача не надійшло повідомлення на протязі 10-ти днів про неможливість виконання зобов`язання за договором. Жодного документа в обґрунтування настання форс-мажорних обставин відповідачем ані на дату відмови в підписанні відомості плати за користування вагонами із зауваженнями, ані на даний час позивачу так і не було надано. У зв`язку з тим, що вагони простоювали на під`їзній колії відповідача, не оформлені відправленням на іншу станцію призначення, що не підпадає під конвенційну заборону, посилання на конвенцію ЦЦО/99 від 24.02.2022 є безпідставним.

Вказує, що позивач правомірно нарахував відповідачу плату за користування вагонами на суму 1232280,00 грн.

Відповідач у відзиві від 06.02.2024 заперечує проти задоволення вимог позивача посилаючись на наступне:

Предметом спору у даній справі є правовідносини, які виникли під час «маршрутного перевезення», яке має спеціальні умови та відноситься до «окремих послуги» (додаток 1-4, 2-5 до Договору), які є відмінними від загальних умов перевезень внаслідок своєї специфіки і сутті операцій «накопичення вагонів з вантажем». У даному випадку, метою укладання між сторонами договору було саме накопичення вагонів з вантажем для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів. Накопичення вагонів проводилось за договором із залізницею за попередньо погодженим планом, який мав ознаку «маршрутний», за що відповідачем було сплачено відповідні платежі.

Відповідно п. 14.1 договору у випадку, якщо додатками до договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору. Виходячи з приписів додатку №1-4 «Умови накопичення вагонів» до договору, при перевезенні вантажу маршрутними відправками та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції.

Вказує, що ТОВ СП «Нібулон» не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів на власній території, а тому, саме для отримання послуги з накопичення вагонів відповідач скористався передбаченими договором відповідними можливостями. Для проведення навантаження зернових вантажів на під`їзній колії ТОВ СП «Нібулон» між сторонами був укладений договір про подачу та забирання вагонів - №7990.

Згідно з п. 6 договору про подачу та забирання вагонів загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колією однією групою, становить не більше 8 одиниць. Отже, з урахуванням приписів додатку №1-4 до договору та умов договору №7990, у даному випадку метою, при замовленні спеціальної послуги, було саме накопичення вагонів для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів. Тобто, сама по собі процедура накопичення вагонів апріорі передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що Залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем договору. Замовник отримав вказану послугу з накопичення вагонів, оскільки в спірний період фактично сформовано маршрутний поїзд, проведено навантаження вагонів та оформлено перевізний документ (накладну), за що відповідачем було сплачено відповідні платежі, які визначені у п. 9 Додатку №1-4 до Договору.

ТОВ СП «Нібулон» заперечує проти нарахованої суми збору за зберігання вантажу, оскільки збір за зберігання вантажу та плата за накопичення вагонів є тотожними послугами.

Зазначає, що акт про затримку вагонів та наказ про затримку вагонів не складались, вантажоодержувачу не надавались та до перевізних документів не додавались. Наявність вини відповідача в простої вагонів відсутня. Разом з цим, в період «затримки вагонів» з вини Замовника (саме затримки вагонів, а не накопичення) сплачуються платежі, пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування. При цьому, обов`язковим елементом встановленим для застосування п. 9.2 додатку №1-4 до договору є «затримка з вини Замовника». Отже, навіть п. 9 додатку №1-4 не ототожнює, а розділяє «накопичення рухомого складу» (п. 9.1) та «затримку вагонів Перевізника» (п.9.2). Таким чином, вищенаведені обставини затримки вагонів не можуть бути розцінені як такі, що виникли з вини відправника та не залежали від Залізниці.

Вказує, що позивачем не доведено вину, а тому підстави стягнення коштів з ТОВ СП «Нібулон» в якості матеріальної відповідальності відсутні.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. Позивачем накопичувальні картки на суму 1232280,00 грн, не складались, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідач вказує, що з огляду на те, що подією, яка є підставою для подання позову є (07.04.2022), зайнятість місць загального користування на коліях станції відправлення вантажів сталася більше 6 місяців назад (позов подано 24.12.2023), то відповідно строк позовної давності, встановлений ч. 5 ст. 315 ГК України, сплинув.

Вважає, що позивачем належними засобами доказування не доведено наявність умов для притягнення ТОВ СП «Нібулон» до відповідальності у вигляді стягнення 1232280,00 грн.

Просить відмовити у задоволенні позову повністю; застосувати строки позовної давності.

Відповідач у додаткових поясненнях від 11.04.2024 зазначив, що АТ «Українська залізниця» своєю телеграмою від 24.02.2022 №ЦЦО/99 з посилання на ст.29 Статуту залізниць України ввела конвенційну заборону станціям АТ «Українська залізниця» приймати до перевезення всі вантажі і порожні вагони областю призначення, зокрема, Одеська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), для всіх одержувачів. Станція Миколаїв Вантажний відноситься до Одеської дирекції залізничних перевезень. Також на сайті АТ «Українська залізниця» (філія "Центру транспортної логістики") було опубліковано лист звернення від 02.03.2022 №ЦТЛ-19/178 (Повідомлення про настання форс мажору, згідно якого саме АТ «Українська залізниця» повідомила замовників послуг про те, що АТ «Українська залізниця» не може надавати послуги/виконувати свої зобов`язання за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом внаслідок виникнення обставин непереборної сили: військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". При цьому, вказує, що згідно листа АТ «Українська залізниця» від 02.04.2024 №ЦЦМ-12/144 у відповідь на адвокатський запит позивач повідомив, що лист від 02.03.2022 №ЦТЛ-19/178 станом на момент формування відповіді не скасовано.

Вказує, що плата за користування вагонами віднесена саме до відповідальності вантажовідправника за ст.119 та розділом VII Статуту залізниць України.

ТОВ СП «Нібулон» також звертає увагу на загальні положення пункту 13 зазначених Правил користування вагонами і контейнерами, згідно якого плата за користування стягується з вантажовласника у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неможливість надання послуг з перевезення та затримка в користуванні вагонами АТ "Українська залізниця" відбулись саме з вини ТОВ СП «Нібулон». АТ «Українська залізниця» 24.02.2024 було введено конвенційну заборону АТ «Українська залізниця» приймати до перевезення всі вантажі і порожні вагони областю призначення, в тому числі Одеська дир. зал. перевезень ДН-1 (1).

Окрім того, зазначає, що АТ «Українська залізниця» встановивши телеграмою від 24.02.2022 №ЦЦО/99 з посилання на ст.29 Статуту залізниць України конвенційну заборону станціям АТ «Українська залізниця» приймати до перевезення всі вантажі і порожні вагони не погодила зазначені тимчасові обмеження з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту Міністерством інфраструктури України, як наслідок вийшла за межі повноважень, визначених ст.29 Статуту залізниць України та ст.13 Закону України «Про залізничний транспорт». Таким чином, вважає, що саме незаконні та протиправні дії АТ «Українська залізниця» щодо введення конвенційної заборони (заборони приймання до перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів) призвели до вимушеної затримки в користуванні вагонами, що відбулось саме з вини АТ «Українська залізниця» та унеможливило для ТОВ СП «Нібулон» передачу вагонів з вантажем для подальшої відправки на підставі перевізних документів. В свою чергу, відправник ТОВ СП «Нібулон» керуючись приписами п.31 "Правил приймання вантажів до перевезення", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, був вимушений після одержання повідомлення від АТ «Українська залізниця» протягом 12 годин припинити відвантаження продукції.

Оскільки перевезення вантажів до станції Миколаїв Вантажний були заборонені конвенційною забороною від 24.02.2022 №ЦЦО/99, а тому вважає, що відповідач не може нести будь які негативні наслідки у зв`язку з такою забороною. В даному випадку саме АТ «Українська залізниця» є відповідальною за затримку в наданні послуг щодо перевезення вантажів. Таким чином відповідачем підтверджено відсутність його вини стосовно неможливості надання послуг з перевезення вантажів та затримки в користуванні вагонами, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 1232280,0 грн. плати за користування вагонами.

Також відповідач повідомляє, що ні ТОВ СП «Нібулон», ні його представнику на станції Решетилівка не надходило від АТ «Українська залізниця» повідомлень (телеграм, листів) щодо відкликання (скасування) конвенційної заборони, введеної телеграмою від 24.02.2022 №ЦЦО/99, або внесення змін до неї, які б надавали можливість АТ «Українська залізниця» приймати до перевезення вантажі призначенням станція Миколаїв Вантажний. Враховуючи зазначені обставини, ТОВ СП «Нібулон» було вимушено вживати організаційних заходів з пошуку інших кінцевих пунктів вивантаження.

Зазначає, що складені акти загальної форми від 16.04.2022 №262 та від 01.06.2022 №560 не можна вважати актами, що фіксують час затримки та на підставі яких нарахована плата за користування вагонами, оскільки: - вони складені пізніше дат формування відомостей №14040003р та №31050004р плати за користування вагонами; - не містять фіксації часу початку та закінчення затримки вагонів; - складені саме з метою фіксації фактів відмови вантажовласника від підпису відомостей форми ГУ-46 №14040003р. та №31050004р (з запереченнями).

Вважає, що недотримання позивачем положень чинного законодавства щодо процедури та порядку складання, повноти відображення даних та заповнення відомостей плати за користування вагонами, а також не складання актів загальної форми (форма ГУ 23), які є (можуть бути) підставою для матеріальної відповідальності відповідача у вигляді стягнення плати за користування вагонами, також свідчать про безпідставність вимог АТ «Українська залізниця» до ТОВ СП «Нібулон» щодо стягнення зазначеної плати в загальному розмірі 1232280,0 грн.

Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк на подання позову, що відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Відповідачем до суду подано клопотання від 12.04.2024 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, адвокатського запиту, відповіді АТ Українська залізниця, Акту ГУ-23 № 262, Акту ГУ-23 №560.

Відповідач вказує, що складені акти загальної форми від 16.04.2022 №262 та від 01.06.2022 №560 не можна вважати актами, що фіксують час затримки та складання яких є передумовою та підставою для притягнення ТОВ СП «Нібулон» до матеріальної відповідальності у вигляді плати за користування вагонами, яка відображена у відомостях плати за користування вагонами, оскільки: - ці акти складені пізніше дат формування відомостей №14040003р та №31050004р плати за користування вагонами; - не містять фіксації часу початку та закінчення затримки вагонів; - складені саме з метою фіксації фактів відмови вантажовласника від підпису відомостей форми ГУ-46 №14040003р. та №31050004р (з запереченнями) плати за користування вагонами. Зазначає, що з цього приводу в інтересах ТОВ СП «Нібулон» до АТ «Українська залізниця» було направлено адвокатський запит від 20.03.2024 №10/2024 з метою отримання інформації щодо складання та отримання копій актів загальної форми (форма ГУ -23), які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності ТОВ СП «Нібулон» по платі за користування вагонами по станції Решетилівка. У відповідь отримано лист АТ «Українська залізниця» від 11.04.2024 №ЦЦМ-12/155, згідно якого були надані лише акти загальної форми (форма ГУ -23) №262 від 16.04.2022 та від 01.06.2022 №560. Інші акти загальної форми надані не були. На думку ТОВ СП «Нібулон», зазначені акти не можна вважати актами, що фіксують час затримки та складання яких є передумовою та підставою для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності у вигляді плати за користування вагонами, яка нарахована та відображена в відомостей форми ГУ-46 №14040003р. та №31050004р.

Відповідачем до суду подано клопотання від 18.04.2024 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, адвокатського запиту від 20.03.2024 №11/2024, відповіді АТ Українська залізниця.

Відповідач зазначає, що з метою з`ясування питання погодження з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту Міністерством інфраструктури України запровадження АТ «Українська залізниця» конвенційної заборони, оформленої телеграмою від 24.02.2022 №ЦЦО/99, до АТ «Українська залізниця» було направлено адвокатський запит від 20.03.2024 №11/2024 в інтересах ТОВ СП «Нібулон», в тому числі з проханням надати копію цього погодження. У відповідь 18.04.2024 адвокатом, що діє в інтересах ТОВ СП «Нібулон», на електронну адресу отримано лист АТ «Українська залізниця» від 18.04.2024 №ЦЦМ-12/168, згідно якого позивачем повідомлено, що в режимі негайного реагування на виникнення непередбачуваних ситуацій під час дії воєнного стану запровадження АТ «Українська залізниця» обмеження на перевезення вантажів від 24.02.2022 №ЦЦО/99 в день початку збройної агресії було вимушеною мірою та одним із невідкладних заходів, направлених на забезпечення збереження вантажів, рухомого складу та безпеки перевезень для усіх учасників перевізного процесу. В той самий час, з відповіді на адвокатський запит не вбачається, що введення конвенційної заборони від 24.02.2022 №ЦЦО/99 погоджувалось з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту - Міністерством інфраструктури України. Доказів та підтвердження зазначеного погодження надано не було. Отримана відповідь на адвокатський запит жодним чином не спростовує того факту, що при введенні конвенційної заборони АТ «Українська залізниця» вийшла за межі повноважень, визначених законодавством. ТОВ СП «Нібулон» з урахуванням положень п.31 "Правил приймання вантажів до перевезення", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, було вимушено після одержання повідомлення від АТ «Українська залізниця» про введення конвенційної заборони протягом 12 годин припинити відвантаження продукції та в подальшому вживати організаційних заходів з пошуку інших кінцевих пунктів вивантаження.

Відповідачем до суду подано клопотання від 20.08.2024 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, копій адвокатських запитів від 02.08.2024 №02/08, від 05.08.2024 №48/2024, поданих в інтересах ТОВ СП «Нібулон», та відповідей АТ «Українська залізниця» від 06.08.2024 №Ц-2-94/690-24, від 06.08.2024 №Ц-2-94/689-24 на них, та просить поновити ТОВ СП «Нібулон» строк на подання доказів.

В ході розгляду справи представники сторін підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

У судовому засіданні 21.01.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях представників сторін, суд встановив наступне.

26.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» в порядку, встановленому ст.634 ЦК України, направлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020. Заява підписана шляхом накладення електронного цифрового підпису 26.06.2020.

26.06.2020 Акціонерним товариством «Українська залізниця» направлено відповідачу інформаційне повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 26.06.2020, яким Позивач засвідчив прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» пропозиції (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача 8496, платника 8211375 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером.

Повідомлено, що код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

Редакція Типового договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 опублікована на сайті ЦТЛ https//uz-cargo.com/.

Згідно п. 1.1 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції від 25.02.2022, вводиться в дію 01.03.2022) (далі - договір) предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п. 1.2 договору при його виконанні сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:

- Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць України);

- Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі - Правила №644);

- Правила планування перевезень вантажів (статті 17-21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318 (далі - Правила планування перевезень вантажів);

- Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (далі - Правила користування вагонами);

- Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник Тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно);

- Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС);

- Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ).

Відповідно до п. 1.3 договору наведені нижче визначення вживаються в договорі в такому значенні, зокрема:

- маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;

- первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, подавання, забирання вагонів та маневрову роботи інші;

- послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику згідно з договором (додатків до нього), у т.ч. на підставі окремої заявки Замовника.

Відповідно до п. 1.4 договору надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Пунктами 1.5, 1.6 договору передбачено, що він є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3 та п. 9.4 договору та законодавства. Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП).

Відповідно до п. 1.7 договору договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

Пунктом 1.10 договору визначено, що він є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1 договору.

Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема:

- сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг Перевізника (п. 2.1.4.);

- відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.5.);

- у строки, встановлені розділом 4 договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (п. 2.1.7.);

Відповідно до п. 2.3 договору перевізник зобов`язаний, зокрема:

- приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів (п.2.3.2);

- складати документи, передбачені п.п. 1.3, 1.4 та розд. 4 договору, щодо нарахування сум платежів (п. 2.3.5).

За умовами п. 3.1 договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Відповідно до п. 3.2 договору, замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад), які складаються з 1) плати за перевезення (провізної плати) навантаження власного вагону перевізника та інших платежів, які визначаються за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника.

Пунктом 3.4 договору встановлено, що замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Відповідно до п. 4.2 договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в розділі 15 договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок перевізника зі спеціальним режимом використання. Одержані на поточний рахунок з спеціальним режимом використання кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника, а також веде облік надходження коштів і використання їх замовником для оплати перевезень та інших послуг за умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору у випадку відсутності або недостатності на особовому рахунку замовника коштів у розмірі, необхідному для оплати провізних та інших платежів, додаткових послуг, перевізник має право припинити надання послуг за договором, у т.ч., приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно ст. 62 Статуту залізниць України з одночасним віднесенням відповідальності на замовника за затримку вагонів і контейнерів та зберігання вантажу. При наявності заборгованості перевізник має право, відповідно до ст. 51, 62 Статуту залізниць України, затримати видачу вантажу, що надійшов, і реалізувати його для покриття заборгованості.

Строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік (п. 7.3 договору).

Зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на вебсайті http://uz-cargo.com/ з накладенням КЕП. Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення. Зміни до договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до договору. В окремих випадках за заявою замовника допускається вступ в дію змін до договору раніше, ніж визначено вище. Якщо замовник не згоден із внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку, передбаченому пунктом 9.3 договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним. замовлення та/або отримання послуг та/або їх оплата за договором засвідчує повну згоду замовника з договором та змінами до нього (п. 9.4).

Відповідно до п. 10.3 договору документи направлені перевізником замовнику для підписання і не підписанні останнім (у т.ч. з внесеними зауваженнями, але не підписаними) вважаються беззаперечно прийнятими та погодженими замовником у строк встановлений нормативно-правовими актами або договором, а якщо інше не встановлено, то після спливу 15 календарних днів з дня їх направлення, окрім випадків надання до них заперечень замовником в такий строк. Такі строки починають свій перебіг з дня направлення перевізником документів замовнику, у т.ч. автоматизованими системами перевізника і із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу користувача. Цей пункт не стосується порядку укладення та внесення змін до договору, визначених в розділі 9 договору.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору, здійсненого на вебсайті http://uz-cargo.com/, та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п. 12.1 договору).

Пунктом 14 договору передбачено, що його невід`ємною частиною є додатки, зокрема: додаток 1-1 Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами; додаток 1-4 Умови накопичення вагонів.

Додаток № 1-4 до договору Умови накопичення вагонів (далі додаток) містить наступні погоджені сторонами умови.

Відповідно до п. 1 додатку № 1-4 до договору Умови організації накопичення вагонів на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами (маршрутами) на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Відповідно до п. 2 додатку станціями накопичення можуть бути станції відправлення та /або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.

Відповідно до п. 3 додатку для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Відповідно до п. 4 додатку в межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

Відповідно до п. 5 додатку на станціях накопичення на шляху прямування перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення.

Відповідно до п. 6 додатку початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі замовником вагонів перевізнику.

Відповідно до п. 7 додатку часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - приймання останнього вагону перевізником.

Відповідно до п. 8 додатку час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п. 9 додатку за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує:

- плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до додатку 1-1 до договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п. 9.1);

- за затримку вагонів замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів (п. 9.2);

- за затримку власних вагонів перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п. 3.4. договору (п. 9.3).

Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення замовнику не нараховується.

Відповідно до п. 10 додатку нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника замовника, яким замовлено надання такої послуги.

До матеріалів позовної заяви долучено договір про подачу та збирання вагонів ТОВ СП "Нібулон" при станції Решетилівка Південної залізниці від 30.05.2017.

Відповідно до умов п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить користувачу, примикає через стрілку № 9 до колії № 10 станції Решетилівка Південної залізниці і яка обслуговується локомотивом залізниці.

Межею під`їзної колії є знак "Межа під`їзної колії", який встановлено на відстані 156 м від вістря стрілки № 9.

Відповідно п. 6 договору вагони на під`їзну колію подаються локомотивом залізниці із розставленням вагонів на місцях завантаження, вивантаження; здача вагонів проводиться: на місцях завантаження, вивантаження; загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 08 одиниць.

Відповідно до п. 7 договору про готовність вагонів до забирання користувач під`їзної колії передає залізниці повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими Міністерством транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованими Міністерством юстиції України 15.03.1999 № 165/3458.

Пунктом 8 договору передбачено, що приймання вагонів при забиранні їх залізницею здійснюється на місцях завантаження, вивантаження. З під`їзної колії вагони приймаються у кількості не менше одночасно переданої партії вагони приймаються, якщо до передачі підготовлено всі наявні на під`їзній колії вагони і вантажні операції з ними закінчені.

Згідно до п. 9 договору максимальна переборна спроможність вантажних пунктів: 60 вагонів навантаження зернових різних за добу. 9 вагонів вивантаження добрив мінеральних з напіввагонів.

Пунктом 10 договору встановлено, що час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту подачі вагонів на під`їзну колію до моменту отримання залізницею повідомлення користувача про готовність вагонів до забирання. У всіх випадках вагони приймаються залізницею від користувача після оформлення належним чином перевізних документів.

За умовами п. 11 договору термін виконання технологічних операцій з вагонами: навантаження: зернові різні 2 вагони х 0,67 год. з одночасною подачею 8 вагонів, вивантаження добрив мінеральних з на піввагонів 1 вагон х 2,25 год. з одночасною подачею 8 вагонів. Середній час перебування вагонів на під`зній колії 18 годин.

Відповідно до п. 14 договору власник сплачує залізниці плату: за подачу, забирання вагонів, за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, ставками Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги. За час перебування на під`їзній колії вагонів, що належать підприємствам, чи орендовані ними, плата не вноситься, якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї, або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків,

-за складування вантажів або примикання під`їзних колій у смузі відведення, компенсує плату за земельну ділянку, зайнятої під`їзною колією і спорудами користувача за узгодженим тарифом,

-інші збори і плати, які встановлені Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів згідно Збірника тарифів або за узгодженими тарифами.

Збори і плати вносяться: 100% попередня оплата.

Договір укладається терміном з 25.06.2027 по 24.06.2022 включно (п. 20 договору).

Для забезпечення виконання плану перевезень на 23.02.2022 на станцію Решетилівка регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Південна залізниця» 23.02.2022 о 23:37 год. на адресу ТОВ СГ «Нібулон» прибули 50 порожніх вагонів власності перевізника ЦТЛ під навантаження вантажу «зерно кукурудзи», в тому числі вагони: №№ 95531281, 95587633, 58564766, 95309225, 95334157, 95615647, 95668307, 957113277 згідно умов аукціону №RCE001-UA-291.

Призначення перевезення: станція Миколаїв Вантажний (код станції 415207).

В подальшому проводилось подавання вагонів під навантаження згідно умов договору про подачу та забирання вагонів. Згідно пам`ятки ТОВ СГ «Нібулон» № 27 про подавання вагонів форми ГУ-45 на під`їзні колії ТОВ СГ «Нібулон» були подані 8 вагонів (24.02.2022 о 00:45).

Акціонерне товариство «Українська залізниця» телеграмою (повідомленням) від 24.02.2022 №ЦЦО/99 ввела обмеження перевезень з областю призначення, зокрема: Донецька Дон (48), Куп`янська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Сумська дир. зал. перевезень ДН-3 (3), Харківська дир. зал. перевезень ДН-2 (2), Київська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Конотопська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Коростенська дир. зал. перевезень ДН-4 (4), Одеська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Порт. Припорт. дир. зал. перевезень ДН-5 (5) для всіх одержувачів.

Встановлено, що станція Миколаїв Вантажний відноситься до Одеської дирекції залізничних перевезень.

24.02.2022 станцією Решетилівка був складений акт загальної форми № 1 про те, що у період з 08:00 24.02.2022 до 08:00 год 11.03.2022 8 вагонів «простоюють на під`їзній колії ТОВ СП «Нібулон» і не навантажуються з технічних причин, згідно ЦЦО/99 24.02.2022.

Матеріали справи містять повідомлення про настання форс-мажору від 02.03.2022 №ЦТЛ-19/178, згідно якого АТ «Українська залізниця» повідомила замовників послуг про те, що АТ «Українська залізниця» не може надавати послуги/виконувати свої зобов`язання за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом внаслідок виникнення обставин непереборної сили: військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Зазначає, що вказані обставини непереборної сили засвідчені загальним офіційним листом ТТП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Згідно листа АТ «Українська залізниця» від 02.04.2024 №ЦЦМ-12/144 у відповідь на адвокатський запит позивач повідомив, зокрема, що лист від 02.03.2022 №ЦТЛ-19/178 станом на момент формування відповіді не скасовано.

Після одержання повідомлення від Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо введення вищезазначених обмежень Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» було вимушено вживати організаційних заходів щодо пошуку інших пунктів відвантаження.

На виконання плану перевезень ТОВ СП «Нібулон» у квітні 2022 року призначенням на станцію Колосівка вагони: №95531281, 95587663 з вантажем «кукурудза» передані залізниці (Повідомлення про закінчення вантажних операцій №23 передано 07.04.2022 о 16-10) та прийняті залізницею до перевезення 07.04.2022 за накладною № 43577675. Забирання вагонів відповідно до пам`ятки № 25 про забирання вагонів - 09.04.2022 о 12:40 год.

На виконання плану перевезень ТОВ СП «Нібулон» у травні 2022 року призначенням на станцію Ізмаїл вагони: 58564766, 95309225, 95334157, 95615647, 95668307, 95713277 з вантажем «кукурудза» передані залізниці (Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами №26 передано 22.05.2022 о 8-05) та прийняті залізницею до перевезення 22.05.2022 за накладною 43862192. Забирання вагонів відповідно до пам`ятки № 27 про забирання вагонів - 22.05.2022 о 11:40 год.

Позивачем були сформовані відомості плати за користування вагонами форми ГУ46 № 14040003р, №31050004р та нарахована плата за користування вагонами в розмірі 116025,00 грн та 910875,00 грн відповідно.

Загальна сума нарахованої позивачем плати за користування вагонами склала 1232280,00 грн з ПДВ.

За даними позивача, відповідач був повідомлений про складання відомостей плати за користування вагонами в ручному режимі та про необхідність її підписання.

Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» відомості плати ф.ГУ-46 № 14040003р, №31050004р були підписані із зауваженнями: «Зі зняттям коштів за користування ТОВ СГ «Нібулон» не згоден, так як на 24.02.2022 було заплановано відвантаження 50 вагонів зі ст. Решетилівка до ст. Миколаїв- вантажний, але через початок бойових дій на території України (форс-мажорні обставини) було накладено конвенцію ЦЦО/99 від 24.02.2022 на відправку до місця призначення і діє до сьогоднішнього дня. Тому за можливості навантажені два вагони були за першої нагоди відправлені на іншу станцію. Вини в тому, що вагони залишалися так довго під навантаженням за собою не вбачаємо та знаттям коштів не згідні», про що були складені акти загальної форми ГУ-23 № 262 від 16.04.2022, № 560 від 01.06.2022.

Таким чином, спірним у даних правовідносинах є нарахування плати за користування вагонами згідно складених Акціонерним товариством «Українська залізниця» наступних відомостей плати за користування вагонами: № 14040003р та №31050004р.

Суд зауважує, що Статтею 119 Статуту залізниць України визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникли з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Судом взято до уваги зауваження відповідача про те, що ст.119 Статуту залізниць України міститься саме в розділі VII «Відповідальність залізниці, вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів. Акти, претензії, позови». А тому законодавець зазначеною нормою чітко відніс плату за користування вагонами саме до відповідальності, зокрема, вантажовідправників.

Згідно ст. 29 Статуту залізниць України Укрзалізниця має право запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Аналогічна норма міститься і в ст.13 Закону України «Про залізничний транспорт» де визначено, що Акціонерне товариство «Укрзалізниця» має право запроваджувати, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Відповідно до п. 31 «Правил приймання вантажів до перевезення», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, відповідно до статі 29 Статуту залізниць України приймання вантажів до перевезення може бути тимчасово припинене або обмежене, про що залізниця повідомляє вантажовідправника в порядку, визначеному договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, форма якого наведена у додатку 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №864/5085. Після одержання повідомлення відправник протягом 12 годин повинен припинити або обмежити до встановлених залізницею розмірів відвантаження продукції.

Як зазначено вище, Акціонерне товариство «Українська залізниця» своєю телеграмою (повідомленням) від 24.02.2022 №ЦЦО/99 ввела обмеження перевезень з областю призначення, зокрема: Донецька Дон (48), Куп`янська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Сумська дир. зал. перевезень ДН-3 (3), Харківська дир. зал. перевезень ДН-2 (2), Київська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Конотопська дир. зал. перевезень ДН-5 (5), Коростенська дир. зал. перевезень ДН-4 (4), Одеська дир. зал. перевезень ДН-1 (1), Порт. Припорт. дир. зал. перевезень ДН-5 (5) для всіх одержувачів.

Відповідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Відповідно до п. 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, плата за користування стягується з вантажовласника у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Разом з цим, у спірних правовідносинах відправлення вагонів припинилося у зв`язку з конвенційною забороною Акціонерного товариства «Укрзалізниця», оформленою телеграмою від 24.02.2022 з посилання на ст.29 Статуту залізниць України.

При цьому, реалізація такої складової господарського повноваження, як тимчасові обмеження щодо перевезень, здійснюється за погодженням із центральним органом виконавчої влади (тобто особою, яка здійснює владні повноваження).

З метою з`ясування питання погодження з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту Міністерством інфраструктури України запровадження АТ «Українська залізниця» конвенційної заборони, оформленої телеграмою від 24.02.2022 №ЦЦО/99, до АТ «Українська залізниця» в інтересах ТОВ СП «Нібулон» було направлено адвокатський запит від 20.03.2024 №11/2024, в тому числі з проханням надати копію цього погодження.

Матеріали справи містять лист АТ «Українська залізниця» від 18.04.2024 №ЦЦМ-12/168, згідно якого позивачем повідомлено, що в режимі негайного реагування на виникнення непередбачуваних ситуацій під час дії воєнного стану запровадження АТ «Українська залізниця» обмеження на перевезення вантажів від 24.02.2022 №ЦЦО/99 в день початку збройної агресії було вимушеною мірою та одним із невідкладних заходів, направлених на забезпечення збереження вантажів, рухомого складу та безпеки перевезень для усіх учасників перевізного процесу.

В той самий час, з відповіді на адвокатський запит не вбачається, що введення конвенційної заборони від 24.02.2022 №ЦЦО/99 погоджувалось з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту - Міністерством інфраструктури України.

Всупереч положенням статті 13 Закону України «Про залізничний транспорт», статті 29 Статуту, матеріали справи не містять погодження з Міністерством інфраструктури України тимчасових обмежень щодо перевезень.

Міністерство інфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань установлює процедуру та строки припинення або обмеження навантаження і перевезення вантажів та вантажобагажу, що зумовлено обставинами непереборної сили, воєнними діями, блокадою, епідемією або іншими обставинами, які не залежать від перевізників і власників інфраструктури залізничного транспорту загального користування і перешкоджають здійсненню перевезень, та оповіщення про це перевізників і власників інфраструктури загального транспорту загального користування (підпункт 40 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 № 460) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20).

Тож Міністерство інфраструктури України як орган виконавчої влади та суб`єкт владних повноважень має власну компетенцію щодо установлення процедури та строків припинення або обмеження навантаження і перевезення вантажів та вантажобагажу.

Акціонерне товариство «Укрзалізниця» є суб`єктом господарювання, який відповідно до закону наділений виключною компетенцією щодо управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях; за статтею 13 цього Закону, організовуючи роботу залізничного транспорту в умовах надзвичайних обставин, Акціонерне товариство «Укрзалізниця» вправі запроваджувати, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення. Акціонерне товариство «Укрзалізниця» як суб`єкт господарювання здійснює дії з обмеження перевезень у межах своєї власної господарської компетенції щодо організації та планування господарської діяльності з перевезення вантажів.

Отже, реалізація такої складової господарського повноваження, як тимчасові обмеження щодо перевезень, здійснюється за погодженням із центральним органом виконавчої влади (тобто особою, яка здійснює владні повноваження). Однак ототожнення у зв`язку із цим організаційно-господарської функції, яка здійснюється в межах своєї компетенції суб`єктом господарювання, з владно-управлінськими функціями органу виконавчої влади - суб`єкта владних повноважень є помилковими;

Акціонерне товариство «Укрзалізниця» не є суб`єктами владних повноважень, спірні дії Акціонерного товариства «Укрзалізниця» стосуються питань організації та планування господарської діяльності з перевезення вантажів, у межах якої сторони не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю, а рішення Акціонерного товариства «Укрзалізниця», які запроваджують обмеження перевезень у власній господарській діяльності, не є нормативно-правовими актами чи актами індивідуальної дії в розумінні КАС України (аналогічна правова позиція викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 904/3926/22, від 17.04.2024 у справі № 907/609/22).

З огляду на вищевикладене, реалізація Залізницею такої складової господарського повноваження, як тимчасові обмеження щодо перевезень, здійснюється виключно за погодженням із центральним органом виконавчої влади (тобто особою, яка здійснює владні повноваження), а саме - Міністерством інфраструктури України.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що запроваджуючи відповідні тимчасові обмеження щодо перевезень, Акціонерне товариство «Укрзалізниця» вийшла за межі повноважень, передбачених чинним законодавством.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неможливість надання послуг з перевезення та затримка в користуванні вагонами Акціонерного товариства «Українська залізниця» у спірний період відбулись саме з вини Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», оскільки саме Акціонерним товариством «Українська залізниця» 24.02.2022 було введено конвенційну заборону приймати до перевезення всі вантажі і порожні вагони областю призначення, що і призвело до вимушеної затримки в користуванні вагонами з боку Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» та неможливості для товариства проведення вантажних операцій та передачі завантажених вагонів для подальшої відправки на підставі перевізного документа.

Також матеріали справи не містять доказів вручення Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство на станції Решетилівка від Акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомлень (листів, телеграм) щодо відкликання (скасування) або змін в конвенційну заборону, введену телеграмою (повідомленням) від 24.02.2022 №ЦЦО/99, або внесення змін до неї, які б надавали можливість позивачу приймати до перевезення вантажі призначенням станція Миколаїв Вантажний. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З метою з`ясування питань впливу всіх конвенційних заборон 2022 року на спроможність АТ «Українська залізниця» щодо перевезення вантажу в окремі області призначення, а також стосовно правомірності нарахування плати за користування вагонами, в інтересах ТОВ СП «Нібулон» до АТ «Українська залізниця» були направлені адвокатські запити та отримані відповіді на них.

Так, адвокатський запит від 02.08.2024 №02/08, направлений засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу позивача, в якому, зокрема поставало питання: чи існували в період дії заборони, введеної АТ «Українська залізниця» повідомленням від 24.02.2022 №ЦЦО/99, у вантажовідправника ТОВ СП «Нібулон» обмеження (заборони) щодо можливості оформлення та відправки в електронному вигляді в Автоматизованій системі Клієнт УЗ електронних перевізних документів на вагони з вантажем - сільськогосподарською продукцією, зокрема, областю призначення станція Миколаїв вантажний Од (415207) (в період дії конвенційної заборони від 24.02.2022 №ЦЦО/99).

У відповідь на лист представнику ТОВ СП «Нібулон» скеровано відповідь від 06.08.2024 №Ц-2-94/690-24, згідно якої, АТ «Українська залізниця» повідомила, що згідно з умовами тимчасового обмеження на перевезення від 24.02.2022 №ЦЦО/99 з 24.02.2022 для всіх вантажовідправників із УЗ (22), в тому числі і для ТОВ СП "Нібулон", оформлення перевізних документів в електронному вигляді в Автоматизованій системі Клієнт УЗ на всі вантажі та порожні вагони призначенням станція Миколаїв Вантажний (415207) було заборонено.

Адвокатським запитом від 05.08.2024 №48/2024 представника ТОВ СП «Нібулон», в якому, зокрема задані питання: - чи існували в період дії заборони, введеної АТ «Українська залізниця» повідомленням від 24.02.2022 №ЦЦО/99, у АТ «Українська залізниця» в Автоматизованій системі Клієнт УЗ обмеження (заборони) щодо прийняття в електронному вигляді від вантажовідправника ТОВ СП «НІБУЛОН» електронних перевізних документів на перевезення вагонів з вантажем сільськогосподарською продукцією областю призначення, зокрема, станція Миколаїв вантажний Од (415207) (в період дії конвенційної заборони від 24.02.2022 №ЦЦО/99); - чи мала можливість АТ «Українська залізниця» в період дії вищезазначеної заборони приймати в електронному вигляді в Автоматизованій системі Клієнт УЗ від вантажовідправника ТОВ СП «Нібулон» електронні перевізні документи на перевезення вагонів з вантажем сільськогосподарською продукцією, зокрема, областю призначення станція Миколаїв Вантажний Од (415207) (в період дії конвенційної заборони від 24.02.2022 №ЦЦО/99).

У відповідь на адвокатський запит 06.08.2024 позивачем надана відповідь від 06.08.2024 №Ц-2-94/689-24, згідно якої АТ «Українська залізниця» повідомила, що згідно з умовами тимчасового обмеження на перевезення від 24.02.2022 №ЦЦО/99 з 24.02.2022 для всіх вантажовідправників із УЗ (22), в тому числі і для ТОВ СП «Нібулон», оформлення перевізних документів в електронному вигляді в Автоматизованій системі Клієнт УЗ на всі вантажі та порожні вагони призначенням станція Миколаїв Вантажний (415207) було заборонено. Водночас зазначається, під час дії обмежень на перевезення (конвенційних заборон) створення електронних перевізних документів в Автоматизованій системі Клієнт УЗ неможливе.

Суд зазначає, що запроваджуючи обмеження щодо роботи електронної системи позивача та щодо здійснення перевезень, саме на АТ «Укрзалізниця» (як ініціатора таких обмежень) покладався добросовісний обов`язок визначення алгоритму дій сторін при неможливості здійснення перевезень у ті чи інші пункти призначення. Тобто саме з боку Залізниці, як суб`єкта господарювання, який відповідно до закону наділений виключною компетенцією щодо управління процесом перевезень, мали надійти пропозиції/розпорядження щодо доцільності подальшого формування маршрутного поїзда за призначенням, зміни маршруту тощо.

З огляду на вказане, суд відхиляє посилання позивача, що такі дії мав вчинити відповідач, адже це суперечить принципам справедливості, добросовісності, рівності та розумності договірних зобов`язань.

Зазначена позиція висловлена і Верховним Судом в постанові від 17.04.2024 по справі №907/609/22. Разом з тим, Верховний Суд також зазначив, що ураховуючи, що спірні правовідносини виникли з 24.02.2022, тобто після запровадження позивачем в електронній базі АС Клієнт АТ «Українська залізниця» заборони на вчинення дій з перевезення, з огляду на відсутність зі сторони залізниці та/або інших уповноважених органів (зокрема, Міністерства інфраструктури України) роз`яснень/розпоряджень щодо подальших дій суб`єктам господарювання (зокрема і відповідачу) після запровадження розпорядження від 24.02.2022 №ЦЦО/99, колегія суддів відзначає, що обставини оформлення/неоформлення відповідачем усіх Електронних перевізних документів на спірні вагони на правову кваліфікацію судом спірних правовідносин не впливають.

Враховуючи зазначені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» вживало організаційних заходів з пошуку інших кінцевих пунктів вивантаження.

Як наслідок:

- на виконання плану перевезень ТОВ СП «Нібулон» у квітні 2022 року призначенням на станцію Колосівка 2 вагони №95531281, 95587663 з вантажем кукурудза передані залізниці (Повідомлення про закінчення вантажних операцій №23 передано 07.04.2022 о 16-10) та прийняті залізницею до перевезення 07.04.2022 за накладною № 43577675;

- на виконання плану перевезень ТОВ СП «Нібулон» у травні 2022 року призначенням на станцію Ізмаїл 6 вагонів 58564766, 95309225, 95334157, 95615647, 95668307, 95713277 з вантажем кукурудза передані залізниці (Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами №26 передано 22.05.2022 о 8-05) та прийняті залізницею до перевезення 22.05.2022 за накладною 43862192.

Окрім того, суд вважає слушними доводи відповідача про те, що позивачем не були у повній мірі дотримані положення чинного законодавства щодо процедури та порядку складання, повноти відображення даних та заповнення відомостей плати за користування вагонами (форма ГУ-46) ГУ-46 №14040003р. та №31050004р., а також актів загальної форми (форма ГУ 23), які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача у вигляді плати за користування вагонами, що також свідчить про безпідставність вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» щодо стягнення зазначеної плати в загальному розмірі 1232280,00 грн.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зауважити, що за змістом ст. 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 цього Кодексу.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право особи, яка звернулася за таким захистом до суду.

За наслідками розгляду даної справи судом не встановлено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах. Позивач не навів підстав та не довів суду належними доказами порушення відповідачем його прав та законних інтересів, у зв`язку із чим позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 (заява № 4241/03) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З рахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що всі інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище зроблених висновків суду, а тому до уваги судом не приймаються.

Щодо стосується заяви відповідача про застосування позовної давності, суд вказує таке.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції, відображеної у п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи, що позивачем не було доведено порушення права, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом, суд не застосовує у цій справі правовий інститут строку позовної давності.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 31.01.2025.

Суддя Т.М. Давченко