УХВАЛА

27 січня 2025 року

м. Київ

cправа № 902/1052/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.,

за касаційними скаргами Заступника Генерального прокурора та Приватного підприємства "Особняк Центр"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024

та рішення Господарського суду Вінницької області від 03.05.2024

у справі № 902/1052/23

за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі:

1) Вінницької обласної військової адміністрації;

2) Міністерства оборони України

до:

1) Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України;

2) Приватного підприємства "Особняк Центр"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця

про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації та Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Приватного підприємства "Особняк Центр" про визнання недійсним з моменту укладення договору № 16/19 від 02.10.2019 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова, 8 у м. Вінниця, укладеного між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Приватним підприємством "Особняк Центр".

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що укладений між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Приватним підприємством "Особняк Центр" договір від 02.10.2019 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова. 8 у м. Вінниця на земельній ділянці площею 4,0725 га, яка входить до складу земель оборони, укладено з перевищенням повноважень Подільського УКБ всупереч вимогам законодавства, що регламентує порядок використання земель оборони, порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, порядок укладення державними підприємствами установами організаціями, а також господарськими товариствами договорів про спільну діяльність, зокрема без погодження, проведення конкурсу Міністерством оборони України та отримання дозволу Вінницькою обласною військовою адміністрацією, а також усупереч інтересам держави і суспільства, у зв`язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.05.2024 (суддя Шамшуріна М.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 (колегія суддів у складі: Мельник О.В. - головуючий, Петухов М.Г., Гудак А.В.) рішення місцевого господарського суду змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції постанови.

Судами обох інстанцій встановлено, що підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради депутатів трудящих від 28.12.1948 № 116-024 Військовому містечку № НОМЕР_1 1977 року видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 360,8 га Б№000014, про що у книзі записів державних актів зроблено запис під № 14.

Відповідно до спільного рішення Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства оборони України № 34/203 від 08.12.1992, розпорядження виконкому міської Ради народних депутатів № 293-р від 01.04.1993 створено комісію з інвентаризації земель оборонного відомства в межах м. Вінниця та здійснено інвентаризацію земель Міністерства оборони України на території міста Вінниці, зокрема, земельної ділянки Квартирно-експлуатаційної частини м. Вінниця по вул. Чехова за результатами якої встановлено, що Вінницькою КЕЧ району використовується 6 га, за результатами чого складено відповідний акт з експлікацією земель Міністерства оборони України.

Рішенням Вінницької міської ради від 29.03.2019 №1697 Квартирно- експлуатаційному відділу м. Вінниця (додаток 3) надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель орієнтовною площею 6 га по АДРЕСА_1 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

02.10.2019 року між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (сторона-1) на підставі Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, затвердженого наказом Державного секретаря Міністерства оборони України №24 від 17.06.2003 (зі змінами), з однієї сторони та Приватним підприємством "Особняк Центр" (сторона-2), з метою будівництва багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова,8 у м. Вінниця укладено договір №16/19 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова, 8, у м. Вінниця.

Згідно з п. 1.1. договору предметом цього договору є співпраця і участь сторін у будівництві багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова, 8 у м. Вінниці, надалі "об`єкт", передача стороною-1 стороні-2 передбачених цим договором частини функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об`єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності.

Для цього стороні-2 надається право укладати договори купівлі-продажу нерухомого майна (квартири та ін.), яке буде створено в майбутньому, із юридичними та фізичними особами, приймати від них оплату, виконувати будівельно-монтажні роботи та інші зобов`язання, оформлення права власності згідно умов укладених договорів.

Вартість частини об`єкта (право власності сторони-2 на частину об`єкта) вважатиметься оплаченою стороною-2 у повному обсязі через інвестування стороною-2 у будівництво об`єкта і виконання стороною-2 частини функцій замовника.

Відповідно до п. 1.2. договору сторона-2, здійснюючи функції замовника, діє від свого імені, чинить у межах цього договору всі необхідні юридичні дії та укладає на власний розсуд будь-які правочини, спрямовані на проектування та будівництво об`єкта, реалізації майнових прав на нерухомість, що буде створена в майбутньому, та несе за них повну відповідальність відповідно до законодавства України.

Пунктом 1.5. договору визначено, що відповідно до цього договору сторона-1 передає, а сторона-2 бере на себе зобов`язання здійснювати частину функції замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на нерухомість, що буде створена в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності на об`єкт будівництва та його частини, визначені виключно цим договором

Відповідно до п.2.3. договору, об`єкт буде розміщено на земельній ділянці орієнтовною площею 4,0725 та, що розташована по вул. Чехова, 8, (виробнича база КЕВ м.Вінниця).

Згідно з п. 3.4. договору після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акта приймання-передачі та розподілу об`єкту стороні 1 підлягає безумовному отриманню 10% загальної площі житла (квартир) для заселення військовослужбовцями Збройних Сил України, що складає 3147,3 кв.м житла, за ціною визначеною опосередкованою вартістю новозбудованого житла у Вінницькій області, конкретний перелік квартир, що передаються, буде визначено після проходження експертизи проекту, як додаток №1 до цього договору. При цьому якісний стан зазначеного житла (квартир) повинен відповідати встановленим санітарно-технічним вимогам (під "ключ").

Відповідно до п.3.8. договору після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акта приймання-передачі та розподілу об`єкту сторона-2 набуває право власності на весь об`єкт без врахування тієї частини, яка за умовами цього договору передається стороні-1.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами зобов`язань за договором або його дострокового припинення відповідно до умов договору (пункт 6.1. договору).

За умовами п.6.5. договору сторони підтверджують, що вони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору і жодна з них не буде посилатися після укладення договору не недосягнення згоди з істотних умов договору як на підставу для визнання його неукладеним або недійсним.

Пунктами 6.6., 6.7. договору унормовано, що договір підпорядковується та тлумачиться згідно з правом України. Сторони підтверджують наявність у них такого обсягу правосуб`єктності, який необхідний для укладення та виконання договору, включаючи наявність у представників сторін достатніх повноважень.

Рішенням Вінницької міської ради від 22.05.2020 №2267 (додаток 4) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул. Чехова, 8 у м. Вінниця та віднесено земельну ділянку площею 4,0725 га з кадастровим номером :01:052:0013 до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням "для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України".

Додатковим договором №1 від 10.07.2020 внесено зміни до договору, зокрема, договір доповнено п.2.4.2, згідно з яким земельна ділянка має бути внесена в термін до 30.03.2021 року до переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.05.2013 №666.

Згідно з рішенням Вінницької міської ради від 30.09.2022 №1231 "Про перейменування вулиць, провулків, проїздів, тупиків, площ у місті Вінниці" вулицю Чехова перейменовано у вулицю Гетьмана Мазепи.

Прокурор вважаючи, що договір від 02.10.2019 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Чехова, 8 у м. Вінниця на земельній ділянці 4,0725, яка входить до складу земель оборони, укладено з перевищенням повноважень Подільського УКБ усупереч вимогам законодавства, що регламентує порядок використання земель оборони, порядок та організацію будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на цій землі, порядок укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами договорів про спільну діяльність, зокрема, без погодження та проведення конкурсу Міністерством оборони України та отримання дозволу Вінницькою обласною військовою адміністрацією, а також усупереч інтересам держави і суспільства, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затверджений постановою КМУ №715 від 06.07.2011 в частині утворення конкурсної комісії та проведення конкурсу підлягає застосуванню лише щодо земельних ділянок, які включені до Переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей № 666-р. Водночас, вказаною постановою не врегульовано питання щодо поширення дії Порядку на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів на землях оборони у разі, якщо земельна ділянка не включена до Переліку №666-р. При розгляді справи по суті суд встановив, що земельна ділянка, на якій планувалося здійснення будівництва на момент укладення спірного договору не була сформованою із присвоєнням їй кадастрового номера, щодо неї не було проведено експертно-грошової оцінки та така земельна ділянка не була включена до переліку №666-р, що фактично унеможливлювало застосування положень Порядку КМУ №715 до спірного договору, а тому відсутні правові підстави для визнання недійсним вказаного договору у зв`язку із недотримання вимог Порядку КМУ №715 від 06.07.2011.

Щодо відсутності у Подільського УКБ довіреності на укладення договору, з урахуванням Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, рішення Міністерства оборони України від 15.11.2004, спільного рішення Міністерства оборони України, Департаменту будівництва Міністерства оборони України, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, яке підписано 02.-03.12.2008, приймаючи до уваги втрату чинності наказу Міністерства оборони України від 03.11.2015 №610, який передбачав необхідність такої довіреності, а також відсутність відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо обмежень повноважень керівника Подільського УКБ Міністерства оборони України, суд першої інстанції вказав, що Подільське УКБ укладаючи спірний договір діяло у межах наданих йому повноважень та функцій замовника будівництва покладених на нього Міноборони, що спростовує доводи прокурора про перевищення Подільським УКБ повноважень під час укладення спірного договору.

Крім того, проаналізувавши зміст спірного договору в аспекті правового регулювання договору про спільну діяльність, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір з огляду на його предмет, розподіл прав та обов`язків між сторонами неможливо кваліфікувати як договір про спільну діяльність, оскільки обов`язок щодо здійснення конкретних дій, обумовлених предметом договору, зокрема, будівництво багатоповерхових житлових будинків фактично покладено на одну сторону - ПП "Особняк Центр", договір не містить кваліфікуючих ознак спільної діяльності, зокрема, спільності внесків, набуття здійснених вкладів у спільну часткову власність кожного з учасників договору та спільної (однакової) мети учасників договору, що стала підставою для його укладення. Також у спірному договорі сторони не обумовили спільне покриття витрат або збитків від будівництва та порядок вчинення цих дій.

Відтак, вказане виключає необхідність застосування до спірного договору Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном №296.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами недобросовісність дій сторони договору ПП "Особняк-Центр" під час його укладення договору, перевищення повноважень Подільським УКБ при укладенні спірного договору, а також ту обставину, що Міністерство оборони України не було обізнане та не схвалило укладення спірного договору.

Змінюючи рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірний договір укладено всупереч вимогам ст.ст. 21, 77, 84, 102-1, 122 ЗК України, ст.ст. 92, 203, 237, 238 ЦК України, Закону України "Про використання земель оборони", Порядкам № 715 та № 296, а тому наявні правові підстави для визнання недійсним договору про будівництво багатоквартирних житлових будинків на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України. Водночас прокурор, звертаючись з позовом у цій справі, зокрема, заявив позовні вимоги про визнання недійсним договору без пред`явлення позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину, що не є ефективним способом захисту права держави, а тому відмови у задоволенні позову з мотивів обрання прокурором неефективного способу захисту прав.

Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів, Заступник Генерального прокурора звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо наявності порушень вимог законодавства під час укладення оскаржуваного договору відповідачами всупереч вимогам ст.ст. 21, 77, 84, 102-1, 122 ЗК України, ст.ст. 92, 203, 237, 238 ЦК України, Закону України «Про використання земель оборони», Порядків № 715 та № 296, та про наявність підстав для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Водночас дійшов помилкових висновків про те, що прокурор заявив позовні вимоги про визнання недійсним договору без пред`явлення позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину, що не є ефективним способом захисту права держави.

Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме - судом апеляційної не враховано висновків щодо обрання ефективного способу захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19; судом не враховано висновків про застосування правових наслідків недійсності виконаного/частково виконаного правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 916/1213/23 та від 28.05.2024 у справі № 904/1407/21). Також суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги аргументи та докази, надані прокурором, а лише обмежився висновком про обрання прокурором неефективного способу захисту. Водночас Офісом Генерального прокурора разом із позовною заявою надано до суду докази, які свідчать про невиконання умов договору сторонами, що підтверджується листами Головного управління капітальних вкладень Міністерства оборони України від 28.04.2023 № 1786/1345 та КЕВ м. Вінниця від 08.06.2023 № 573/1751. Зокрема, у цих листах зазначено про зупинення виготовлення проектно-кошторисної документації щодо будівництва об`єкта та нездійснення такого будівництва. Вказані обставини також підтверджуються актом обстеження земельної ділянки військового містечка № 2 по вул. Гетьмана Мазепи, 8 у м. Вінниця від 07.06.2023, який наявний у матеріалах господарської справи, а також не заперечувались сторонами при розгляді цієї справи в судах попередніх інстанцій.

Також не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, Приватне підприємство "Особняк Центр" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що спірний договір укладено всупереч вимогам ст.ст. 21, 77, 84, 102-1, 122 ЗК України, ст.ст. 92, 203, 237, 238 ЦК України, Закону України "Про використання земель оборони", Порядкам №715 та №296, та помилкового висновку щодо наявності правових підстав для визнання недійсним договору про будівництво багатоквартирних житлових будинків на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. В свою чергу, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків про відсутність правових та фактичних підстав для визнання недійсним договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків.

Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме - висновки суду апеляційної інстанції суперечать правовим позиціям Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, викладеним у постановах: Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2024 (справа № 910/7511/22); Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2024 (справа № 914/475/22), Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2023 (справа № 910/7975/21), Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 08.06.2021 (справа № 346/1305/19), Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 (справа № 916/2084/17), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2020 ( справа № 177/1942/16-ц); Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 (справа № 916/5073/15).

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2024 відкрито провадження за касаційною скаргою Заступника Генерального прокурора з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та за касаційною скаргою Приватного підприємства "Особняк Центр" з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, і враховуючи те, що касаційні скарги подані на одні і ті ж самі судові рішення у справі № 902/1052/23, вирішено здійснити розгляд касаційних скарг Заступника Генерального прокурора та Приватного підприємства "Особняк Центр" спільно, а тому призначено їх до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.01.2025 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 16.12.2024.

Колегія суддів звертає увагу на те, що спірним питанням у даному випадку є, зокрема, ефективність заявлених прокурором позовних вимог в частині визнання недійсним договору, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задоволення такої вимоги без застосування наслідків недійсності правочину не призведе до ефективного захисту порушено права.

Водночас ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2025 передано на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 904/186/23, оскільки колегія суддів вважала за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 904/205/23, про те, що можливе визнання договору оренди земельної ділянки недійсним без обов`язкового застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельної ділянки у відповідних правовідносинах.

За позицією Верховного Суду, викладеною у вказаній ухвалі, задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним оспорюваного договору, який виконувався, без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсного правочину (повернення земельної ділянки її власнику) не призведе до ефективного захисту прав держави, в інтересах якої прокурором заявлено позов у справі, оскільки ч.ч. 1 та 2 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку зі вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання єдності судової практики, оскільки правовий висновок за результатами розгляду справи № 904/186/23 може вплинути на висновки Суду у справі № 902/1052/23, Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 902/1052/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 904/186/23.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Зупинити касаційне провадження у справі № 902/1052/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 904/186/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.