ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

29 січня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4265/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи у справі

за позовом Приватного підприємства «ОНТАРІО» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 75а/6; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" (61166, м. Харків, пр. Науки, 40; )
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача Барчук А.В., ордер АХ №1228051 від 23.12.2024,

Сілінський І.В. особисто (керівник, витяг з ЄДРПОУ).

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 Приватне підприємство «ОНТАРІО» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер", в якій просить суд визнати недійсним Договір №24 від 01.05.2023, укладений між Приватним підприємством «ОНТАРІО» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР», та застосувати правові наслідки недійсності правочину.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 прийнято позовну заяву (вх.№4265/24 від 29.11.2024) Приватного підприємства «ОНТАРІО» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" про визнання недійсним договору до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4265/24. Призначено підготовче засідання на 25 грудня 2024 року о 10:50.

25.12.2024 до суду надійшло клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи, в якому просить суд:

1. Призначити у справі №922/4265/24 за позовом Приватного підприємства «ОНТАРІО» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" про визнання недійсним Договору №24 від 01.05.2023 судову почеркознавчу експертизу.

2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» оригінали письмових доказів - Договір поставки №24 від 01 травня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» та постачальником Приватним Підприємством ОНТАРІО, додатки №1-4 до Договору №24 від 01.05.2023.

3. На вирішення експерта поставити наступні питання:

Чи міститься у наданому Договорі поставки №24 від 01.05.2023 та додатків №1-4 до нього, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» та Приватним Підприємством «ОНТАРІО» підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» Сілінського Ігоря Володимировича і яким є час (період, дата вчинення) його підписання вказаною особою?

Чи виконано рукописниий текст, підпис у графі розділу ХІІІ «Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін від Покупця Сілінськиий І.В.» Договору поставки №24 від 01.05.2023 у Договорі поставки №24 від 01.05.2023 Сілінським Ігорем Володимировичем?

Чи виконані рукописні тексти, підписи у документах (Договорі поставки №24 від 01.05.2023 графа розділу ХІІІ Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін від Покупця Сілінськиий І.В., Листі-претензіі щодо виконання договору №24 від 01 травня 2023 року від 17 листопада 2023 року в графі Підпис Директор ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Ігор Сілінськиий) однією особою, різними особами, особою Сілінським Ігорем Володимировичем?

Чи виконано підпис від імені особи Сілінського Ігоря Володимировича, особи, від імені якої зазначено підпис у документі (Договорі поставки №24 від 01.05.2023 та додатків №1-4 до Договору №24 від 01.05.2023) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

4. Зупинити провадження у справі до отримання судом висновку експерта.

5. У випадку ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» оригіналів письмових доказів - Договору поставки №24 від 01 травня 2023 року та додатків №1-4 до Договору №24 від 01.05.2023, укладеного між покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» та постачальником Приватним Підприємством ОНТАРІО, Листа-претензії щодо виконання договору №24 від 01 травня 2023 року від 17 листопада 2023 року, підписаних директором Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» Сілінським Ігорем Володимировичем - визнати обставину не укладення між сторонами Договору поставки №24 від 01.05.2023, встановленою.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2024 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпартнер» Барчук А.В. (вх.№32230 від24.12.2024) про залишення позовної заяви без руху.

Позовну заяву (вх.№4265/24 від 29.11.2024) Приватного підприємства «ОНТАРІО» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" про визнання недійсним договору залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 вирішено продовжити розгляд справи №922/4265/24 за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 29 січня 2025 року о 10:15.

У підготовче засідання 29.01.2025 представник позивача не з`явився, надавши до суду 28.01.2025 клопотання (вх.№2401 від 28.01.2025) про відкладення підготовчого засідання. Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання (вх.№2401), оскільки судове засідання у кримінальній справі, на яку посилається представник позивача, призначено на 11:30, при цьому підготовче засідання у справі №922/4265/24 призначено на 10:15 та разом з тим представнику позивача задоволено клопотання про участь у судових засідання у справі №922/4265/24 з режимі відеоконференції, при цьому заявником не зазначено про безпосередню участь у судовому засіданні по кримінальній справі без використання підсистеми відеоконференцзв`язку.

Присутні у підготовчому засіданні 29.01.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпартнер" адвокат Барчук А.В. та керівник Сілінський І.В. заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи, суд виходить з наступного.

В обґрунтування клопотання (вх.№32397 від 25.12.2024) представник заявника зазначає, що 18 грудня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти позову, в тому числі, вказує на те, що директором ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Сілінським І.В. власноручно підписано договір поставки №24 від 01.05.2023.

Як зазначає заявник відповідачем не направлено позивачу оригінал Договору поставки з додатками до нього, підписаного директором ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Сілінським І.В., дослідження якого надало б змогу ідентифікувати підписувача документа зі сторони відповідача.

Позивачем до позовної заяви долучені копії Договору поставки №24 від 01 травня 2023 року з додатками до нього та копія Листа претензії ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» від 17.11.2023, які містять в графі Підпис різні, на думку позивача, за виконанням підписи директора ТОВ СПЕЦПАРТНЕР ОСОБА_1 .

Відповідно з наданих копій вищевказаних документів не можливо встановити, ким саме він був підписаний і як саме, чи підписаний саме директором Сілінським І.В. Під обома документами з різним виконанням підписів міститься прізвище та ініціали директора Сілінського І.В.

Дослідивши зміст письмових копій доказів до суду: Договору поставки, листа - претензії, заявником встановлено наявність на них різних по виконанню підписів, які належать, як зазначено в цих документах директору ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Сілінському І.В., тому до цих копій ставиться критично.

Пунктом 8 частини 2 статті 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду

За змістом частини 1 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Виходячи зі змісту статті 99 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування такого необов`язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог та призначення судової експертизи можливе у випадку, коли при вирішенні господарського спору виникають питання, які потребують спеціальних знань.

Поряд з цим, постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Аналогічний висновок зроблено у постановах ВС КГС у справах №916/2982/16 та №908/464/17.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 року в справі № 907/425/16 та від 24 січня 2018 року в справі № 917/50/17.

За визначенням статті 73 ГПК України експертний висновок є письмовим доказом у справі. Експертний висновок - це письмове викладення експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих у результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи завданні.

Аналіз положень статей 73, 99 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що висновок експерта складається за результатами проведення судової експертизи та є одним із видів доказів у справі; експертиза призначається судом за його власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу в спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування в справі, нарівні з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 910/21067/17).

Cудова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 910/4292/13).

Відповідно до п. 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень основними видами (підвидами) експертизи є: почеркознавча. Відповідно до п. 1.1. цієї Інструкції основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

В обґрунтування необхідності призначення судової експертизи позивач зазначає, що до позовної заяви долучені копії Договору поставки №24 від 01 травня 2023 року з додатками до нього та копія Листа претензії ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» від 17.11.2023, які містять в графі Підпис різні за виконанням підписи директора ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Сілінського І.В. Відповідно з наданих копій вищевказаних документів не можливо встановити, ким саме він був підписаний і як саме, чи підписаний саме директором Сілінським І.В. Під обома документами з різним виконанням підписів міститься прізвище та ініціали директора Сілінського І.В.

Разом з тим у підготовчому засіданні 29.01.2025 представником відповідача надано пояснення стосовно того, що Договір поставки № 24 від 01 травня 2023 року з додатками до нього та копія Листа претензії ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» від 17.11.2023 року були дійсно підписані директором ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» Сілінським І.В. Вказані обставини також особисто підтверджено керівником ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» Сілінським І.В. у підготовчому засіданні 29.01.2025.

Дослідивши клопотання представника позивача (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи, суд зазначає, що воно ґрунтується виключно на припущеннях заявника щодо розбіжності у підписах проставлених директором ТОВ СПЕЦПАРТНЕР Сілінським І.В. у Договорі поставки №24 від 01 травня 2023 року з додатками до нього та Листі претензії ТОВ «СПЕЦПАРТНЕР» від 17.11.2023. Разом з тим жодних обґрунтованих відомостей та фактів стосовно вищевказаних обставин до суду заявником не надано. В свою чергу, суд зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях щодо наявності/відсутності певної події.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За положеннями ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Таким чином, експертиза не може мати для суду заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися судом з урахуванням всіх встановлених обставин справи в сукупності з поясненнями сторін, як того вимагає стаття 86 ГПК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року по справі № 914/1019/16.

Разом з тим право на справедливий суд встановлено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до пункту 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові ОП КГС ВС від 11 червня 2018 року у справі №922/2716/17 зазначено, що призначення судової експертизи як процесуальна дія суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованим. При цьому призначення судової експертизи з порушенням вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до частини 1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що "розумний строк" провадження має бути оцінений відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних державних органів, а також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших "Фридлендер проти Франції" [GC], № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VI).

Тобто, очевидне безпідставне призначення судової експертизи є порушенням наведених приписів, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи судом встановленим законом, у розумний строк.

В той же час, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи може мати наслідком затягування судового процесу та знаходження учасників судового процесу у стані невизначеності, що в свою чергу призведе до порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§ 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 у справі "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04) постановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції. При цьому Суд дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника, тоді як у даній справі за низку затримок (зокрема, направлення справи на новий розгляд до суду нижчої інстанції, затримки, спричинені зміною питань, поставлених експертам, а також тривалим періодом процедурної бездіяльності) має відповідати Уряд.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи як таке, що ґрунтується на припущеннях без надання обґрунтованих відомостей та фактів (доказів).

Разом з тим у клопотанні (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи представник заявника просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» оригінали письмових доказів - Договір поставки №24 від 01 травня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» та постачальником Приватним Підприємством ОНТАРІО, додатки №1-4 до Договору №24 від 01.05.2023 року.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено статтею 80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, за змістом указаних приписів закону учасники справи мають право реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

У матеріалах справи наявні копії Договору поставки №24 від 01 травня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПАРТНЕР» та постачальником Приватним Підприємством ОНТАРІО та додатків №1-4 до Договору №24 від 01.05.2023 року.

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами частини 6 статті 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відтак у суду відсутні сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо подання до суду доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024), у зв`язку з чим в його задоволенні вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76, 80, 98, 99, 104, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Приватного підприємства «ОНТАРІО» Ізовіти А.М. (вх.№32397 від 25.12.2024) про призначення експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 31.01.2025.

Суддя Т.О. Пономаренко