ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2025 р. Справа №921/807/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання - ТЕЛИНЬКО Я.П.

за участю представників учасників у справі :

від скаржника ОСОБА_1 (особисто) і Славний Є.М. (адвокат);

арбітражна керуюча Белінська Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.ЗАГС №01-05/3021/24 від 24.10.2024)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.09.2024 (повний текст 10.10.2024, суддя Гевко В.Л.)

у справі №921/807/23

за заявою боржника ОСОБА_1 , м. Тернопіль

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Тернопільської області звернулася фізична особа ОСОБА_1 із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Суд ухвалою від 16.01.2024 відкрив провадження у справі №921/807/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; ввів процедуру реструктуризації боргів боржника; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднив на офіційному веб - порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; призначив керуючим реструктуризацією боржника арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну.

Ухвалою суду від 02.07.2024, серед іншого, було відкладено на 03.09.2024 засідання суду, на якому мав бути розглянутий погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Суд ухвалою від 03.09.2024 припинив процедуру реструктуризації боргів боржника, припинив повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражної керуючої Белінської Н.О., припинив дію мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника та закрив провадження у справі № 921/807/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ..

Підставою для зазначеного стали висновки суду про невідповідність процесуальної поведінки боржника критерію «добросовісності», який є визначальним при вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Суд вказав, що боржник не виявив намірів щодо погашення зобов?язань за кредитами, отримуючи доходи протягом 2020-2023 років не погасив вказану заборгованість, при цьому, часто змінював роботу .

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.09.2024 скасувати, а справу №921/807/23 направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на таке:

- кредитна заборгованість виникла в період 2018-2021, коли у боржника був наявний дохід та стійка фінансова подушка;

- суд безпідставно закрив провадження у справі про його неплатоспроможність та не врахував реальний фінансовий стан боржника і наявність об?єктивних обставин, які унеможливили створення належного плану реструктуризації боргів;

- збори кредиторів проводилися лише в заочній формі, що позбавило його можливості обговорити план реструктуризації. При цьому, арбітражна керуюча не співпрацювала із ним під час розробки плану реструктуризації;

- кредитори хотіли доопрацювання плану реструктуризації, однак арбітражна керуюча проігнорувала це і передчасно звернулася до суду із клопотанням про перехід до процедури погашення боргів;

- висновки суду про часту зміну місця роботи боржника зроблені без врахування специфіки роботи IT-працівників. Так, зміна місця роботи мала наслідком збільшення заробітної плати.

Арбітражна керуюча Белінська Н.О. сформувала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відхилити апеляційну скаргу в частині доводів щодо пасивної поведінки арбітражного керуючого, а в іншій частині апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

- вважає, що вела комунікацію з представниками боржника та надавала всі необхідні повідомлення. У боржника була наявною її контактна інформація, однак взаємодія відбувалася через юридичну фірму посередника;

- збори кредиторів проводилися відповідно до вимог Кодексу з процедур банкрутства, боржник був про це повідомлений та не надав жодних відповідей чи заперечень у встановлений строк;

- суд має дискреційне право вирішувати питання про закриття справи, якщо не було подано узгодженого плану реструктуризації. Відтак через відсутність затвердженого плану суд правомірно закрив провадження у справі.

Письмові пояснення скаржника та відповідь арбітражної керуючої Белінської Н.О. на вказані письмові пояснення ухвалою суду від 09.01.2025 залишено без розгляду, оскільки такі подані поза межами встановлених процесуальних строків.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, учасники у справі не подавали.

23.01.2025 в судовому засіданні взяли участь апелянт, його представник та арбітражна керуюча, які навела доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст. 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, врегульовано Книгою четвертою КУзПБ.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною 2 ст. 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд, серед іншого, зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на зазначене, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБпокладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже, обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (п. 4 -11 ч. 3 ст.116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч. 4 ст. 116, ч. 7 ст. 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст.125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч. 1 ст. 128 КУзПБ).

Також КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (п. 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою суду від 23.04.2024 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів у справі № 921/807/21 щодо фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: Акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 76 701, 68 грн (друга черга) та витрати на оплату судового збору в розмірі 6 056, 00 грн, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; Акціонерного товариства «СЕНС Банк» в сумі 87 642, 06 грн (друга черга).

01.07.2024 від арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшла заява про визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів.

До заяви арбітражна керуюча Белінська Н.О. долучила протокол № 1 від 30.05.2024, яким кредитори - АТ «Універсал Банк» та АТ «СЕНС Банк»:

- не погодили звіт керуючої реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника № 02-281/832 від 02.03.2024;

- не погодили плану реструктуризації боргів боржника;

- не погодили переходу до ліквідаційної процедури;

- не погодили звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди здійснення відшкодування витрат арбітражного керуючого Белінської Н.О. при виконанні повноважень керуючої реструктуризацією у справі № 921/807/23 за період з 16.01.2024 по 30.04.2024.

Як вбачається із бюлетеня АТ «Сенс банк» до протоколу № 1 зборів кредиторів, кредитор проголосував проти затвердження запропонованого проекту плану реструктуризації боржника, зазначивши при цьому, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника, а не для уникнення відповідальності, тоді як боржник пропонує майже 100% прощення боргу, що може бути сприйняте кредитором як спроба уникнення відповідальності.

Кредитор вказував, що боржником, всупереч вимог КУзПБ, не надано жодного обґрунтованого доводу стосовно підстав, причин, факторів, що призвели до його неплатоспроможності. Натомість, боржник посилається на формальні підстави, а «хронічна втома» боржника не є важким діагнозом, та не вказує на непрацездатність боржника, а саморозвиток та навчання не є підставами для несплати боргових зобов`язань.

Як вбачається із бюлетеня АТ «Універсал Банк» до протоколу № 1 зборів кредиторів, кредитор проголосував проти затвердження запропонованого проекту плану реструктуризації боржника та запропонував направити такий проект плану на доопрацювання. Водночас кредитор проголосував проти переходу до процедури погашення боргів через її недоцільність у зв`язку із відсутністю ліквідаційної маси.

Отже, з наведеного вбачається, що кредитори не погодили проекту плану реструктуризації заборгованості та заперечили проти переходу до процедури погашення боргів.

Частиною 7 ст. 126 КУзПБ визначено, що господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий схвалений кредиторами та боржником.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується боржником, що ОСОБА_1 на разі не отримує заробітну плату, а останній дохід був ним отриманий у грудні 2022 року в сумі 79 730, 13 грн. Зазначене підтверджується інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у електронному вигляді від 27.02.2024.

Згідно інформації з акту опису майна від 12.02.2024 за результатами вжитих заходів щодо виявлення майна боржника, арбітражним керуючим Белінською Н.О. не виявлено у власності боржника ОСОБА_1 жодного нерухомого майна, окрім частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, власниками зазначеної квартири є: ОСОБА_2 (батько) 1950 р.н., ОСОБА_3 (мати) 1954р.н. та ОСОБА_4 1984 р.н. на підставі свідоцтва, виданого 03.01.1997 згідно розпорядження органу приватизації №20428 від 27.12.1996.

Листом ГУ ДПС у Тернопільської області за період з 1 квартал 2021 по 4 квартал 2023 підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець в органах ДПС Тернопільської області з 24.10.2022 по 21.03.2023 та станом на 01.03.2024 за ФОП Дмитерком В.І. наявні відкриті рахунки: - НОМЕР_1 , дата відкриття ІНФОРМАЦІЯ_1 та НОМЕР_2 , дата відкриття 03.11.2022.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, правомірно та обґрунтовано вказав, що провадження у справі № 921/807/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 необхідно закрити, оскільки обставини справи свідчать про недобросовісну поведінку боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 11 ст. 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможності введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Як зазначено вище, кредиторами не було погоджено та затверджено план реструктуризації боргів боржника.

Доводи апелянта про те, що план реструктуризації не був погоджений кредиторами через відсутність співпраці та прямої комунікації з арбітражною керуючою колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

Так, матеріалами справи підтверджується, що кандидатуру арбітражного керуючого було запропоновано самим боржником.

Саме боржник уклав договір із Юридичною компанією «Звільнимо», за умовами якого представники цієї компанії представляли інтереси боржника у відносинах, зокрема, із арбітражною керуючою.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, до якої у боржника був доступ, наявні усі необхідні контактні дані арбітражної керуючої Белінської Н.О., за допомогою яких боржник міг контактувати з останньою. Натомість боржник не надав жодних доказів того, що він ініціював особисті зустрічі з кредиторами або намагався узгодити план реструктуризації в інший спосіб, а також доказів, які б підтверджували неналежне виконання арбітражною керуючою визначених КУзПБ обов`язків.

Більше того, КУзПБ передбачає право учасників у справі звертатися із скаргами на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого. Однак у цій справі боржник не звертався до місцевого господарського суду із скаргами на дії (бездіяльність) арбітражної керуючої Белінської Н.О.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання скаржника на передчасність звернення арбітражною керуючою до суду із клопотанням про перехід до процедури погашення боргів, оскільки кредитори пропонували доопрацювати план реструктуризації боргів боржника.

Так, зазначаючи про недопрацювання арбітражною керуючою при складанні плану реструктуризації, боржник не надав жодних доказів того, що арбітражна керуюча перешкоджала йому брати участь у розробці плану реструктуризації. Також боржник в судових засіданнях в апеляційному суді не надав чіткої (альтернативної) інформації про розмір заборгованості, яку він зміг би зазначити у плані реструктуризації та яку матиме змогу погашати, а також джерела надходження цих коштів, за умови, якщо б суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваної ухвали.

Покликання апелянта на відсутність можливості брати участь в зборах кредиторів є безпідставними, оскільки КУзПБ не вимагає проведення зборів виключно в очній формі, а відсутність згоди кредиторів на запропонований план реструктуризації є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Щодо застосування ч. 11 ст. 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував правовий висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, Верховний Суд наголошує, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

З огляду на зазначене вище, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи правомірно враховано господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі замість переходу до процедури погашення боргів боржника. При цьому, апелянтом не спростовано зазначених висновків та не продемонстровано процесуальної поведінки, яка б свідчила про його намір досягнути мети процедури, визначеної КУзПБ, про неплатоспроможність фізичної особи, а не домогтися виключно списання боргів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи боржника не містять підстав для її скасування. Закриття провадження у справі відповідає вимогам КУзПБ, оскільки боржник не довів своєї добросовісності та не скористався наданими йому законом можливостями для узгодження плану реструктуризації боргів із кредиторами.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 11, 13, 74, 129, 269 - 270, 275 - 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.09.2024 у справі №921/807/23 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови складено та підписано 04.02.2025.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК