ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"03" лютого 2025 р. Cправа № 902/88/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язань за кредитним договором в частині своєчасного перерахування коштів за надані послуги.
На підтвердження викладених обставин заявником надано копію кредитного договору, копії первинних документів складених на виконання кредитного договору, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимога.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2025 року зазначену заяву передано для розгляду судді Шамшуріній М.В.
Згідно частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 гривень.
Заявником заявлено вимогу про стягнення суми боргу у розмірі 52 099,91 гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно частини 1 статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу, враховуючи наступне.
Зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що її предметом є вимога про стягнення грошової заборгованості у розмірі 52 099,91 гривень, що виникла за укладеним між сторонами письмовим (підписаним із використанням електронного підпису) кредитним договором.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Приписами статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Враховуючи викладене, відповідно до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, статей 193 Господарського кодексу України, частини 1 статті 148 ГПК України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 302,80 гривень підлягають стягненню з боржника.
На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 12, статтями 129, 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
3. Боржник за судовим наказом: Фізична особа-підприємець Бачило Сергій Олександрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
4. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом II ГПК України.
5. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
6. Повідомити боржника, що відповідно до частин 1-2 статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі з дотриманням вимог встановлених частинами 3-5 статті 157 ГПК України.
7. Згідно частини 1 статті 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
9. Судовий наказ після набрання ним законної сили, відповідно до частини 3 статті 155 ГПК України, видати стягувачу.
10. Строк пред`явлення судового наказу до виконання: три роки з дати набрання судовим наказом законної сили.
Суддя Шамшуріна М.В.
Дата набрання судовим наказом законної сили "___"___________2025 року.
Дата видачі судового наказу стягувачу "___"___________2025 року.
Суддя _________________________