УХВАЛА

м. Київ

20.01.2025Справа № 910/1516/22 (910/15174/24)
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» (03065, м. Київ, вул. Козелецька, буд. 24, прим. 24, ідентифікаційний код 38628196) в особі арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

про стягнення коштів у розмірі 8 154 870,88 грн.

Суддя Яковенко А.В.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1516/22 за заявою Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями» про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» в особі арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення коштів у розмірі 8 154 870,88 грн. за Договором № БВ-48609/2019 купівлі-продажу цінних паперів від 02.10.2019.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» в особі арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича подало до суду заяву про забезпечення позову.

Як наголосив позивач на обґрунтування поданої заяви, 02.10.2019 між позивачем та відповідачем укладено Договір № БВ-48609/2019 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв цінні папери та зобов`язався їх оплатити на умовах даного Договору на суму 15 676 768,49 грн.

Водночас, відповідач оплату цінних паперів за Договором від 02.10.2019 № БВ-48609/2019 у повному обсязі не здійснив, що призвело до звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення залишку боргу в сумі 4 815 768,49 грн., 3 % річних у сумі 568 418,57 грн. та 2 770 683,82 грн. інфляційних втрат.

З огляду на те, що відповідач після спливу визначеного в Договорі від 02.10.2019 № БВ-48609/2019 строку не вніс оплату в повному обсязі за цінні папери, позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно.

Позивач зауважив, що метою вжиття обраних заходів є забезпечення інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, які можуть полягати у реалізації належного йому майна третім особам задля уникнення сплати заборгованості за Договором № БВ-48609/2019 купівлі-продажу цінних паперів від 02.10.2019.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Жодні докази, які можуть підтвердити можливість зменшення чи зникнення майна відповідача під час розгляду справи, позивачем до суду не подані.

Таким чином, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на невиплату боргу та потенційну неможливість повернення відповідачем грошових коштів у розмірі суми заборгованості не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

До того ж, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом із цим, визначене позивачем для накладення арешту нерухоме майно відповідача за своєю вартістю може значно перевищувати розмір самої заборгованості, що заявлена позивачем до стягнення в межах даного позову, у зв`язку з чим запропонований позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно не відповідає принципу співмірності відносно заявлених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська нерудна компанія» в особі арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано: 20.01.2025.

Суддя А.В. Яковенко