ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1007/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, 59 а, м. Івано-Франківськ, 76009,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго", вул. Індустріальна, 34, корп. 4, м. Івано-Франківськ, 76014,

про стягнення 768895,98 грн заборгованості, з яких 460813,30 грн - сума основного боргу, 35299,56 грн - 3% річних, 142391,31 грн - інфляційні втрати, 130391,81 грн - пеня,

встановив: Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго" про стягнення 768895,98 грн заборгованості, з яких 460813,30 грн - сума основного боргу, 35299,56 грн - 3% річних, 142391,31 грн - інфляційні втрати, 130391,81 грн - пеня.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 31.10.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 31.10.2024 до електронного кабінету Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго".

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення умов договору про купівлю-продаж товарів №22-202-2 від 30.03.2022 не здійснив оплату за отриманий товар, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем становить 460813,30 грн.

За порушення строків оплати за договором, позивачем нараховано відповідачу 35299,56 грн 3% річних та 142391,31 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України та 130391,81 грн пені на підставі п. 4.2 договору.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Між державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (як продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго" (як покупцем) 30.03.2022 укладено договір купівлі-продажу товарів №22-202-2.

Згідно п. 1.1. договору, продавець продає, а покупець приймає та оплачує товар, в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Згідно п. 1.2. договору, найменування, артикул, кількість, одиниця виміру, ціна кожної одиниці та загальна ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається у специфікації до цього договору. згідно якої здійснюється продаж цього товару (далі - специфікація). Специфікація може містити інші додаткові відомості.

Відповідно до п.3.1. договору загальна вартість товару, що продається за цим договором, становить 460813,30 грн, в т.ч. ПДВ 76802,21 грн.

Згідно п. 3.2. договору, розрахунки за товар, здійснюються в безготівковому порядку протягом 10-ти банківських днів з дати фактичного отримання покупцем товару на підставі видаткової накладної.

Відповідно до п. 3.4. договору датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.2 договору за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми неоплати (недоплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання щодо оплати.

Найменування товару вказано у специфікації, що є додатком №1 до договору купівлі-продажу, загальна сума в гривнях з ПДВ становить 460813,30 грн.

Згідно матеріалів справи, позивач свої договірні зобов`язання згідно п.2.1, 2.2 договору виконав - передав відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними: №РН-0000003 від 31.03.2022 на суму 431928,66 грн; №РН-0000004 від 31.03.2022 на суму 28884,64 грн. Загальна вартість поставленого товару згідно вказаних накладних становить 460813,30 грн.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не провів з позивачем розрахунок за товар протягом 10-ти банківських днів з дати фактичного отримання товару, внаслідок чого утворився борг в сумі 460813,30 грн.

За порушення строків оплати за договором, позивачем нараховано відповідачу 35299,56 грн 3% річних та 142391,31 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України та 130391,81 грн пені на підставі п. 4.2 договору.

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати боргу за отриманий товар в сумі 460813,30 грн підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача вказаного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено їх арифметичну і методологічну правильність.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення 35299,56 грн 3% річних та 142391,31 грн інфляційних втрат за період прострочення з 15.04.2022 по 31.10.2024 є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 4.2 договору за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми неоплати (недоплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання щодо оплати.

З огляду на вказану умову договору та наведені правові норми, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення пеню за період з 31.10.2023 по 31.10.2024.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку та встановлено його правильність.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення 130391,81 грн пені підлягають задоволенню.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго" про стягнення 768895,98 грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго", вул. Індустріальна, 34, корп. 4, м. Івано-Франківськ, 76014 (ідентифікаційний код 43668356) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б. Хмельницького, 59 а, м. Івано-Франківськ, 76009 (ідентифікаційний код 03346058) 460813 (чотириста шістдесят тисяч вісімсот тринадцять) грн 30 коп. основного боргу, 35299 (тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 56 коп. 3% річних, 142391 (сто сорок дві тисячі триста дев`яносто одну) грн 31 коп. інфляційних втрат, 130391 (сто тридцять тисяч триста дев`яносто одну) грн 81 коп. пені, 11533 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять три) грн 44 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.01.2025.

Суддя Неверовська Л.М.