ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

23.01.2025м. ХарківСправа № 922/198/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 43 000,00грн

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Охорона і Безпека" (61002, м. Харків, вул. Садова, 10/12, )
боржник Фізична особа-підприємець Чобітько Ігор Вікторович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Охорона і Безпека" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Чобітька Ігоря Вікторовича заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 02.09.2022 у розмірі 43 000,00грн.

Дослідивши подану заяву суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За приписами ст.148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

При цьому за змістом ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Водночас, суд зазначає, що після подання до суду вищевказаної заяви про видачу судового наказу, до суду надійшла заява боржника - Фізичної особи-підприємця Чобітька Ігоря Вікторовича, з якої вбачається, що боржник не погоджується з вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Охорона і Безпека", посилаючись на те, що твердження заявника, що сума 51 000,00грн, що була сплачена боржнику, включала в себе, як оплату за складання та подання до суду позовних заяв про стягнення заборгованості з Білокур І.О. у розмірі 2 000,00грн згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2024, з Зюбан А.М. згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2024, з Казак Г.І. згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 02.07.2024, з Фізичної особи-підприємця Сейфалова Хасана згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 23.07.2024 так і передоплату за інші юридичні послуги відповідно до договору про надання юридичних послуг від 02.09.2022 року, що було передбачено умовами вищезазначеного договору, є надуманим, оскільки такий порядок оплати не відповідає умовам договору та домовленості сторін щодо здійснення оплати за договором лише у вищевказаному порядку.

Як зазначає боржник, додані заявником у якості доказу наявного боргу у боржника платіжні інструкції у змісті "призначення платежу" не містять інформації, що це є оплата за певний період дії договору чи передоплата. Дані документи згідно змісту та строку здійснення оплати можуть свідчити про оплату наданих послуг згідно умов договору - за фактом наданих послуг, а саме: "оплата за надання послуг згідно договору від 02.09.2022, без ПДВ", що підтверджується вищевказаними актами прийому-передачі наданих послуг.

Таким чином, боржник не визнає заборгованість за договором та зазначає, що вимоги заявника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки свої зобов`язання за укладеним договором боржником було виконано належним чином та у заявника відсутні будь-які правові підстави звертатися до суду в порядку наказного провадження з вимогами щодо погашення заборгованості за договором, на даний час саме заявник має перед боржником заборгованість за договором, яку ним не сплачено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про існування спору щодо заявленої до стягнення заявником грошової суми.

Відтак, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Охорона і Безпека" не може бути розглянута за зверненням в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи, що за вимогою про стягнення 43 000,00грн існує спір, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за такою вимогою.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч.2 ст.151 Господарського процесуального кодексу у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Керуючись ст. 12, 147, 148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Охорона і Безпека" у видачі судового наказу.

Повідомити заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.01.2025.

СуддяЛавренюк Т.А.