ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
14 січня 2025 року м.ТернопільСправа № 921/585/24
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
при секретарі судового засідання Мисліцькій Д.Б.
розглянув заяву без номера від 31.12.2024 (вх.№18 від 01.01.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ", місто Тернопіль
про ухвалення додаткового рішення
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ", місто Тернопіль
до відповідача Комунального підприємства Кременецької міської ради "МІСЬКВОДГОСП", місто Кременець Тернопільської області
про стягнення 13 783грн 60 коп.,
за участю представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: Гурник В.О., адвокат, ордер серії ВО №1093890 від 25.12.2024 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів).
Зміст поданої заяви.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ", місто Тернопіль звернулося 31.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номера від 31.12.2024 (вх.№18 від 01.01.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 20 000грн 00коп. До заяви долучено копії, зокрема Детального опису наданих послуг, договору №01/10 від 01.10.2024 про надання правової допомоги, акту наданих послуг №1 від 26.12.2024, рахунок №1 від 26.12.2024.
Заперечення відповідача.
У клопотанні (запереченнях) без номера від 03.01.2025 (вх.№68) про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідач просив суд врахувати фінансовий стан сторін, обсяг виконаних робіт, складність справи та подані докази і, відповідно, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, з огляду на їх неспівмірність та недоведеність.
На думку відповідача, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в силу ч. 3 ст. 126 ГПК України, зокрема позивачем не надано детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, за даними якого можна оцінити обсяг виконаних робіт та їх співмірність зі складністю справи. Долучений акт прийому-передачі послуг та ордер адвоката не є достатніми для належного та достовірного підтвердження вартості наданих позивачу адвокатом послуг в розмірі 20 000грн, які до того ж не містять доказів їх оплати. Також, на думку відповідача, заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно необґрунтованим, завищеним та неспівмірним з складністю справи.
Процесуальні дії суду по розгляду заяви.
Ухвалою суду від 07 січня 2025 року подану ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" заяву без номера від 31.12.2024 (вх.№18 від 01.01.2025) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат прийнято до розгляду в судовому засіданні, яке призначено на 14.01.2025.
На підставі ухвали суду від 10 січня 2025 року участь представника відповідача в судовому засіданні 14.01.2025 забезпечено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Представник заявника в судове засідання не з`явився; у клопотанні без номера від 08.01.2025 (вх.№203 від 09.01.2025) просив здійснювати розгляд заяви без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, наведені в клопотанні про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу.
Оскільки неявка учасника справи, належним чином повідомленого про судове засідання, не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, явка сторін судом в ухвалі від 07.01.2025 не визнавалася обов`язковою, тому суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у даному судовому засіданні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України. Рішення приймаються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст.240 ГПК України, у судовому засіданні 14.01.2025 проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Обставини справи.
У попередньому розрахунку судових витрат, наведеному у позовній заяві, позивачем зазначено, що товариство очікує понести судові витрати зі сплати судового збору та витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн.
На підставі ухвали суду від 18.10.2024, розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.11.2024 позивачу повернуто заяву без номера від 13.11.2024 (вх.№8728 від 14.11.2024) про зміну розміру позовних вимог, з посиланням на ч.4 ст.46 ГПК України.
У засіданні 10.12.2024 представником позивача адвокатом Русином А.С., повідомлено, що ним докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані після ухвалення судового рішення у справі. Дане повідомлення судом розцінюється як заява сторони, зроблена відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства Кременецької міської ради "МІСЬКВОДГОСП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" 5 584,97грн інфляційних нарахувань, 1483,82грн - 3% річних, 6 714,81грн пені та 2422,40грн в повернення сплаченого судового збору.

Рішення ухвалено без участі сторін.

Повний текст судового рішення складено 27.12.2024. Рішення доставлено зокрема, в електронний кабінет ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" 30.12.2024.

Судом питання про відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу не вирішувалося, з огляду на відсутність у справі відповідних доказів на їх підтвердження.

Заяву про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивачем подано 31.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС.

Як вказує заявник та це вбачається з долучених до справи доказів, 01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" як Замовником та адвокатом Русином Андрієм Степановичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №648 від 09.09.2011, як Виконавцем укладено договір №01/10 про надання правової допомоги (далі договір), відповідно до якого Замовник доручив а Виконавець прийняв замовлення щодо надання правової допомоги, захисту та представництва інтересів в Господарському суді Тернопільської області у справі щодо стягнення заборгованості за договором №15/12/1 від 15 грудня 2023 року про постачання електричної енергії (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору, Виконавець має право: отримувати від Замовника документи та матеріали, необхідні по справі; з допомогою Замовника отримувати від третіх осіб документи і матеріали, необхідні для виконання договору (пункт 2.4.1 договору); користуватися процесуальними правами, передбаченими статтями 27, 31, 44 ЦПК України, в тому числі право укладати мирову угоду та правом визнання позовних вимог (пункт 2.4.2 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за результатами надання правничої допомоги складається Акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої Виконавцем правничої допомоги та її вартість.

Відповідно до пункту 3.3 договору, вартість правничої допомоги встановлено в фіксованій сумі, така не залежить від часу, витраченого Виконавцем, його партнерами, адвокатами та співробітниками.

У пункті 3.6 договору сторонами погоджено, що сума, яка вказана в Акті про надання правничої допомоги є гонораром Виконавця за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Згідно з пунктом 3.7 договору, в суму оплати роботи Виконавця не входять витрати, необхідні для проведення справи (переклади документів, телефонні розмови, мито, витрати на відрядження). Такі витрати сплачуються за рахунок Замовника.

Оплата за цим договором здійснюється не пізніше десяти днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції законної сили (пункт 3.2 договору).

Договір вступив в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту розірвання або повного виконання його умов (пункт 4.1 договору).

26 грудня 2024 року між сторонами договору підписано Акт надання послуг №1, відповідно до якого Виконавець надав Замовнику правничу допомогу у справі номер 921/585/24 щодо стягнення заборгованості за договором №15/12/1 про постачання електричної енергії споживачу, а саме:

· розробку правової позиції у справі;

· коригування правової позиції та правової стратегії у справі, виходячи з пріоритетності захисту прав та законних інтересів Клієнта, що складається на час виконання доручення;

· надання Клієнту правових консультацій, роз`яснень, рекомендацій порад, міркувань з усіх питань справи;

· підготовку позовної заяви про зменшення позовних вимог та інших проектів процесуальних документів;

· подачу до суду підготовлених процесуальних документів;

· участь в судових засіданнях по справі;

· надання консультацій Клієнту щодо питань, пов`язаних зі справою.

В Акті зазначено, що Виконавець надав правничі послуги, передбачені в договорі про надання правової допомоги №01/10 від 1 жовтня 2024 року на загальну суму 20 000 грн.

Також, як вбачається з Детального опису наданих послуг з професійної правничої допомоги по справі номер 921/585/24, адвокатом Русином Андрієм Степановичем надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" наступні послуги:

· підготовка до розгляду справи (аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій, розробка правової позиції у справі; коригування правової позиції та правової стратегії у справі надання консультації клієнту щодо питань пов`язаних зі справою), вартість яких склала 4000 грн;

· складання, оформлення і надсилання позовної заяви, розрахунків штрафних санкцій (інфляційних збитків, пені та 3% річних), вартість яких склала 5000 грн;

· складання та подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, вартість яких склала 3000 грн;

· представництво інтересів позивача Господарському суді Тернопільської області (у двох засіданнях) вартістю 8000 грн.

Всього адвокатом визначено вартість наданих послуг з професійної правничої допомоги на суму 20 000 грн.

26.12.2024 року адвокатом виставлено для оплати рахунок №1 на суму 20000 грн.

Доказів оплати рахунку матеріали справи не містять та позивачем дану обставину не повідомлено суду.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позові визначено орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000грн 00коп.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд враховує, що:

- рішення суду у справі ухвалено 26.12.2024, а його повний текст складено та підписано 27.12.2024;

- представник позивача в судовому засіданні 26.12.2024 участі не брав, а електронну копію судового рішення від 26.12.2024 доставлено до електронного кабінету ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" 30.12.2024;

- представником позивача у підготовчому засіданні 10.12.2024 повідомлено про подання письмових доказів на підтвердження понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто в порядку ч.8 ст.129 ГПК України;

- заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн позивачем подано 31.12.2024, тобто в межах встановленого процесуальним законом строку.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат по суті.

Так, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (Закон - №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Стаття 30 Закону №5076-VI визначає, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару встановлюється лише за погодженням адвоката з клієнтом, тобто суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як з`ясовано, відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги від 01.10.2024 адвокат Русин А.С. зобов`язався надати ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" правову допомогу щодо захисту та представництва інтересів в Господарському суді Тернопільської області у справі щодо стягнення заборгованості за договором №15/12/1 від 15 грудня 2023 року про постачання електричної енергії, укладеним з відповідачем у справі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.6 договору за результатами надання правничої допомоги складається та підписується Акт про надання правничої допомоги, а вказана в ньому вартість наданої правової допомоги є гонораром адвоката.

Відповідно до підписаного сторонами договору від 01.10.2024 Акту наданих послуг №1 від 26.12.2024, вартість наданих адвокатом послуг складає 20 000грн 00коп.

Отже, сторонами визначено фіксований розмір гонорару адвоката в розмірі 20 000грн, тобто визначена у фіксованому розмірі.

Суд відзначає, що при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; фіксований розмір гонорару в цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

З урахуванням цього, судом відхиляються доводи відповідача щодо відсутності доказів сплати позивачем вартості послуг адвоката, як неспроможні.

Щодо доводів відповідача про необґрунтованість та недоведеність обсягу наданих послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас, саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Частина третя статті 126 ГПК України не визначає конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У даному випадку заявником зазначено детальний опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, а тому доводи та заперечення відповідача в цій частині судом відхиляються як безпідставні.

Між позивачем та адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару адвоката за надані ним послуги в розмірі 20 000грн.

З урахуванням наведеного, наявності підписаного між адвокатом та позивачем Акту прийому-передачі наданих послуг та робіт, виходячи із змісту наданого заявником детального опису робіт та послуг, виконаних адвокатом, змісту умов договору від 01.10.2024, суд визнає зазначені докази достатніми в розмінні ст.126 ГПК України, зокрема частини третьої цієї статті, для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Також, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що у подальшому були відображені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування відповідно до ст. 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим, що випливає з ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний не тільки оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але також оцінити та встановити чи була їх сума обґрунтованою.

Підсумовуючи наведене, слід зазначити, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та/або значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Відповідачем у даному випадку зроблено заяву про зменшення розміру заявлених до відшкодування позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, зокрема про те, що такий є неспівмірним з складністю справи.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача всіх понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, тобто в сумі 20 000,00грн, оскільки винагорода адвоката в заявленому розмірі, на думку суду, є завищеною щодо відповідача та є неспівмірною зі складністю справи. Суд відзначає, що ціна позову не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; обсяг та характер доказів, долучених до справи є незначним; по своїй суті справа не є складною, оскільки вимоги ґрунтувалися на одному періоді січень 2024 року та одному Акті наданих послуг, що не потребувало пошуку та вивчення адвокатом значної кількості судової практики, яка до того ж є сталою, та приписів діючого законодавства України зі спірного питання щодо здійснення розрахунків за спожиту електроенергію, вивчення та аналізу первинних бухгалтерських документів, необхідних для складання даної позовної заяви та здійснення розрахунку штрафних санкцій.

Аналізуючи долучений заявником Детальний опис робіт, наданих адвокатом, залишається незрозумілим обставини одночасного включення таких робіт як: надання юридичних консультацій та надання консультацій з питань, пов`язаних із справою; розробка правових позицій у справі та коригування правової позиції та правової стратегії у справі. Виходячи із змісту заявлених позовних вимог, подальшої процесуальної поведінки сторін, необхідність у наданні послуг, які за своїм змістом є однорідними та охоплюють одна одну, що, на переконання суду, є не виправданими.

Також, надаючи оцінку якості наданих послуг, судом береться до уваги досвід роботи адвоката позивача (за даними Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/), загальний стаж якого становить більше 13 років, тобто є значним, а тому допущені порушення процесуального закону, які мали місце при поданні заяви без номера від 18.11.2024 (вх.№8863 від 19.11.2024) про зміну позовних вимог, є неприпустимими.

Окрім того, судом враховується й поведінка сторони відповідача у спірних правовідносинах як до подання позову, так і під час розгляду спору судом. Так, слід зауважити, що договір №15/12/1 від 15.12.2023 розірвано з 30.01.2024 через набуття Постачальником електроенергії - ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ» статусу дефолтного з 30.01.2024 згідно з Реєстром Передефолт і Дефолт НЕК "УКРЕНЕРГО" (https://wservice.ua.energy/entsoe/getdefault). Ця обставина безумовно мала негативні наслідки для Комунального підприємства Кременецької міської ради «МІСЬКВОДГОСП», адже в перші місяці звітного року йому довелося звертатися до іншої енергопостачальної організації для укладення договору про постачання електричної енергії споживачу та, ймовірно, не найкращих цінових пропозиціях.

Незважаючи на це, на переконання суду, поведінка відповідача у даному господарському спорі була достатньо добросовісною, адже після пред`явлення позивачем позову до суду, підприємством в добровільному порядку сплачено основний борг в розмірі 73 290,00грн.

Таким чином, суд вважає судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00грн неспівмірними з ціною позову та обсягом наданих послуг зі складністю справи та часом, витраченим на підготовку позову та представництво інтересів позивача в суді.

Щодо заперечень відповідача з приводу неоплати наданих послуг.

Встановлено, що гонорар товариством не оплачено адвокату. Водночас, умовами договору від 01.10.2024 про надання правової допомоги визначено, що оплата за цим договором здійснюється не пізніше десяти днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили (п.3.2 договору), тобто на момент подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу такий строк не сплив.

Разом з тим, суд зауважує, що за змістом пункту 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відтак, відсутність доказів фактичної оплати послуг з професійної правничої допомоги не є підставою для відмови у відшкодуванні судом вартості наданих адвокатом послуг за рахунок відповідача (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 27 липня 2022 року у справі №686/28627/18, від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року №329/766/18, від 1 вересня 2021 року у справі №178/1522/18).

При цьому, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених витрат, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Враховуючи наведене вище, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити такі витрати з покладенням на відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Висновки господарського суду.

Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За наведених обставин, з огляду на надані позивачем докази, якими, відповідно до вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України, підтверджено надання Замовнику послуг з професійної правничої допомоги згідно умов договору, враховуючи, що у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2024 не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами ст.129 ГПК України, поклавши їх на відповідача в розмірі 10 000,00грн, у зв`язку з чим заява позивача задовольняється частково. В іншій частині суд відмовляє у стягненні витрат як неспівмірних з ціною позову та складністю справи.

Керуючись ст.ст.4, 42, 46, 73-79, 123, 124, 126, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву без номера від 31.12.2024 (вх.№18 від 01.01.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №921/585/24, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Кременецької міської ради "МІСЬКВОДГОСП" (вул.Словацького, будинок 6, місто Кременець Тернопільської області, ідентифікаційний код 32291616) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНА АСОЦІАЦІЯ" (вул.Крушельницької Соломії, будинок 18, офіс 509, місто Тернопіль, ідентифікаційний код 44949544) 10 000 (десять тисяч)грн 00коп. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В задоволенні заяви в іншій частині вимог - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку ст.257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дати складення повного тексту судового рішення.

Додаткове судове рішення складено та підписано 17.01.2025.

Суддя Н.О. Андрусик