ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2025 р. Cправа № 902/1161/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Макогін О.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля", 24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, селище Крижопіль, вул. Порошенка О. Героя України, будинок 74А, ідентифікаційний код юридичної особи 33143011

до Ободівської сільської ради, 24353, Вінницька обл., Гайсинський р-н, село Ободівка, вул. Ватутіна, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 04331107

про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною у редакції позивача

за участю представників:

від позивача адвокат Хитрук І.С., згідно ордеру

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 05.11.2024 надійшла позовна заява № 2194 від 04.11.2024 (вх. № 1214/24 від 05.11.2024) Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" до Ободівської сільської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди землі № 391 від 27 вересня 2017 року, що укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" укладеною у редакції позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

11.11.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказу сплати судового збору до матеріалів справи.

Ухвалою від 11.11.2024 судом постановлено позовну заяву № 2194 від 04.11.2024 (вх. № 1214/24 від 05.11.2024) Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" залишити без руху із встановленням позивачу строку та способу усунення недоліків позовної заяви.

До суду від позивача 14.11.2024 надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою від 18.11.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №902/1161/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання у справі призначено на 17 грудня 2024 року о 10:30.

27.11.2024 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 26.11.2024 (вх. № 01-34/11670/24 від 27.11.2024) про долучення платіжної інструкції про сплату орендної плати за землю.

12.12.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 12.12.2024 (вх. № 01-34/12327/24 від 12.12.2024) у якому відповідач зазначив про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог з підстав зазначених у відзиві та просив здійснити розгляд справи без участі представника Ободівської сільської ради.

Ухвалою від 17.12.2024 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/1161/24, призначено справу № 902/1161/24 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 14.01.2025 о 10:00 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений ухвалою суду від 17.12.2024, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Приймаючи до уваги, що учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача. Судом також враховано, викладене у відзиві клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника Ободівської сільської ради.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по справі та орієнтовний час виходу.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без його проголошення.

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Ободівської сільської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди землі № 391 від 27 вересня 2017 року, що укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" укладеною у редакції позивача.

На обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 27.09.2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області як орендодавцем та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" як орендарем, було укладено договір оренди землі № 391 (щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки :01:001:0553) та 12.10.2017 державним реєстратором було зареєстровано право оренди на земельну ділянку за позивачем на підставі договору оренди.

Позивач зазначив, що у зв 'язку із передачею спірної земельної ділянки із державної у комунальну власність Ободівської сільської ради, 19.01.2021 право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за Ободівською сільською радою, про що в Державному реєстрі речових прав вчинено запис за №40217285.

Позивач з посиланням на пункт 34 договору оренди зауважив, що перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або його розірвання, договір оренди достроково не розривався, його недійсність не встановлювалася судом, позивач належним чином виконував умови договору, а тому на його переконання ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" має переважне право на поновлення договору оренди.

Як зазначив позивач, маючи намір поновити договір оренди ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" звернулося 21.08.2024 (у строк визначений договором оренди) до відповідача із клопотанням від 21.08.2024 №вих1609, із додаванням зокрема проекту відповідної додаткової угоди. Відтак позивач на його переконання вчинив дії, спрямовані на реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди на новий строк в порядку, визначеним законодавством, чинним на момент його укладення.

Водночас, як зауважив позивач, відповідач протягом місяця не повідомив письмово позивача про наявність заперечення у поновленні договору оренди, що на переконання позивача кваліфікується "як мовчазна згода" на його поновлення.

Оскільки, переважне право позивача на поновлення договору оренди не визнане відповідачем, позивач звернувся із цим позовом до суду про визнання додаткової угоди до договору оренди землі № 391 від 27 вересня 2017 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" укладеною у редакції позивача.

Відповідач у відзиві зауважив, що орендар ПрАТ "ПК "Поділля" дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, завчасно (більш як за 1 місяць до закінчення договору) повідомивши Ободівську сільську раду про намір продовжити орендні правовідносини на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0553 із наданням проекту додаткової угоди, де викладені умови продовження договору оренди від 27.09.2017р. № 391; вказана земельна ділянка використовується орендарем ПрАТ "ПК "Поділля" за цільовим призначенням та орендна плата за неї сплачується вчасно та в повному обсязі.

З урахуванням наведеного відповідач зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

27 вересня 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди землі №391 (т. 1 а.с. 10-14).

Згідно з пунктом 1 договору орендодавець відповідно до протоколу № 61 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (аукціон № 8994 лот № 17276) від 26.09.2017 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (земельні ділянки) сільськогосподарського призначення з кадастровим номером (кадастровими номерами: :01:001:0553, яка розташована (які розташовані) на території Цибулівської сільської ради (за межами населеного пункту), Тростянецького району, Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2-4 договору в оренду передається (передаються) земельна ділянка площею 8,2741 га, - рілля. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Земельна ділянка передається (передаються) в оренду без будівель і споруд.

За умовами пункту 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки (земельних ділянок) на дату укладення договору становить 207 392,00 (двісті сім тисяч триста дев`яносто дві) гривні.

Пунктом 8 договору сторони погодили, що договір укладено на 7 (сім) років з моменту укладання. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Дата закінчення терміну договору 25.09.2024 року.

Згідно з пунктом 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 14,08 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 29 200,79 (двадцять дев`ять тисяч двісті) гривень, 79 коп. за 1 рік.

Згідно пункту 11 договору орендна плата вноситься до місцевого бюджету, орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За умовами пунктів 14, 15 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення - 01.01).

Відповідно до пункту 30 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

За змістом пункту 34 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Положеннями пункту 41 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Як убачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 100754709 від 19.10.2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0553 площею 8,2741 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського призначення на підставі договору оренди землі, серія та номер 391, виданий 27.09.2017, видавник: ПрАТ "ПК Поділля" та ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, 12.10.2017 року державним реєстратором вчинено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право - 22890306, орендар - ПрАТ "ПК Поділля", (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2024 № 401847284 речове право - право оренди земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0553 площею 8,2741 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 241) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ПрАТ "ПК Поділля", , номер запису про інше речове право 22890306.

Також із зазначеної інформаційної довідки вбачається, що 19.01.2021 право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:0553 площею 8,2741 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 241) зареєстровано за Ободівською сільською радою, номер запису про речове право: право власності 40217285 (т. 1 а.с. 20).

Положеннями пункту 34 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже, власником і розпорядником земельної ділянки, що є об`єктом оренди за договором оренди землі та відповідно орендодавцем на день звернення позивача з клопотанням про поновлення договору оренди землі та на час вирішення спору є Ободівська сільська рада.

Судом установлено, що 21.08.2024 року Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" листом - повідомленням про поновлення договору оренди землі вих. № 1609 від 21.08.2024 року звернулося до Ободівської сільської ради у якому повідомило про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору на новий строк - 7 років, просило прийняти рішення про поновлення договору оренди та укласти відповідну додаткову угоду. До листа було додано підписаний з боку позивача проект додаткової угоди (т. 1 а.с. 21-24).

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024 від 19.08.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0553 станом на 2024 рік становить 253 326,43 гривень (т.1 а.с. 25).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем рішення щодо поновлення/продовження договору оренди землі не ухвалювалося, заперечення щодо продовження дії договору оренди після спливу строку дії цього договору позивачу не направлялося.

Позивач зазначає, що продовжує користуватися земельною ділянкою та належно виконує свої обов`язки щодо сплати орендної плати, що підтверджується податковими деклараціями та платіжними інструкціями про сплату орендної плати, які містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 32-91, 119 зворот).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про внесення змін до договору оренди землі від 27.09.2017 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі у викладеній позивачем редакції з посиланням на обставини своєчасного звернення позивача до відповідача з пропозицією щодо продовження дії договору оренди шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Положеннями частини 9 статті 93 Земельного кодексу України, частини 2 статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина 1 статті 5 названого Закону).

Положеннями статті 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями частин 1-5, частини 6, частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції Закону № 161-XIV, чинній на час укладення договору оренди землі) було передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2); до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3); орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист - повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8).

16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 цього Закону з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" законодавець фактично розмежував два механізми, які раніше були закладені в попередній редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме: реалізації переважного права на укладення нового договору оренди землі (який відповідно до чинних приписів Закону України "Про оренду землі" врегульовано статтею 33) та реалізації права на поновлення договору оренди землі (який регулюється субсидіарно приписами статті 32-2 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 ЗК України).

При цьому назву статті 33 Закону України "Про оренду землі" - "Поновлення договору оренди землі" було змінено на "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк", а з тексту фактично вилучено частини 6-8, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" Закон України "Про оренду землі" доповнено статтею 32-2 із назвою "Поновлення договорів оренди землі", якою визначено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

За змістом частин 1-4 статті статті 126-1 Земельного кодексу України договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.

Умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Судом установлено, що спірний договір оренди землі було укладено 27.09.2017 року, речове право оренди зареєстровано за позивачем 12.10.2017 року.

Положеннями пункту 8 договору сторони погодили, що договір укладено на 7 (сім) років з моменту укладання. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Дата закінчення терміну договору 25.09.2024 року.

Із матеріалів справи вбачається, що до договору оренди землі під час його дії зміни сторонами не вносилися.

Приймаючи до уваги, що договір оренди землі укладено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі на договір оренди землі від 27.09.2017 року не поширюються.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Приписами частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", що регулює переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк (у редакції, чинній на момент повідомлення позивачем відповідача про свій намір продовжити строк дії договору та на момент звернення з позовом у цій справі) визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (ч.1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч.2). До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (ч.3). При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4). Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 ЗК України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5).

Таким чином, нова редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі", на відміну від попередньої редакції цієї статті, надає орендарю переважне право перед іншими особами на укладення нового договору, а не поновлення попереднього. Сторони договору оренди можуть погодити істотні умови і укласти новий договір оренди на тих самих або нових погоджених сторонами умовах, при цьому укладення нового договору у відповідності до цієї статті здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 ЗК України.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності за результатами розгляду справи № 906/1314/21 у постанові від 23.11.2023 висловив правову позицію щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі", яку суд відповідно до статті 236 ГПК України повинен враховувати у подібних правовідносинах.

Так, у постанові від 23.11.2023 у справі N 906/1314/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності зазначив, що "стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті). При цьому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі") тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України. Відповідно до абзацу 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно із частиною другою статті 126-1 ЗК України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Також відповідно до частини першої статті 126-1 ЗК України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Наведене свідчить про те, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу IX Перехідних положень Закону України "Про оренду землі", базується саме на положеннях статті 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке було передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору. Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 розділу IX Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними".

У пункті 6.25 постанови від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності виснував, що відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі". Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону про оренду в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2024 року у cправі № 927/1237/23, від 20 листопада 2024 року у cправі № 922/500/2423.

Із матеріалів справи убачається, що позивач 21.08.2024 року листом-повідомленням вих. № 1609 від 21.08.2024 своєчасно (більше ніш за тридцять днів) до закінчення строку дії договору оренди землі звернувся до орендодавця - Ободівської сільської ради з клопотанням про поновлення дії договору на новий строк з посиланням на пункт 8 договору, до якого було додано підписаний з боку позивача проект додаткової угоди. До листа позивачем також було додано витяги з Державного реєстру речових прав, з Державного земельного кадастру, витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та копію договору оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 21-22).

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26, статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 4.6 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 910/4790/20 зазначено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

Таким чином, закріплений у статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" принцип колегіальності місцевого самоврядування та вимоги пункту 34 частини 1 статті 26 зазначеного Закону передбачають прийняття рішення з питання регулювання земельних відносин, у тому числі з розгляду клопотань про надання в оренду земельних ділянок, укладення, зміни, продовження, поновлення договорів оренди землі, виключно колегіально на пленарному засіданні ради у формі рішення ради.

Судом установлено, що рішення ради щодо питання поновлення/продовження договору оренди землі відповідачем не ухвалювалося та заперечення щодо продовження дії орендних правовідносин з боку орендодавця в місячний термін позивачу не направлялося.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за наслідками звернення позивача до відповідача із заявою щодо продовження дії договору оренди землі відповідачем у встановленому законом порядку не прийнято рішення за результатами його розгляду.

Судом установлено, що за відсутності рішення з боку відповідача, позивач продовжував використовувати земельну ділянку, що є об`єктом договору оренди, сплачував орендну плату, що підтверджується податковими деклараціями з плати за землю та платіжними інструкціями, що містяться у матеріалах справи.

У відзиві на позов відповідач обставину своєчасного та належного звернення позивача із листом-повідомленням та проектом додаткової угоди підтвердив та зазначив, що орендар ПрАТ "ПК "Поділля" дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, завчасно (більш як за 1 місяць до закінчення договору) повідомив Ободівську сільську раду про намір продовжити орендні правовідносини на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0553 і звернувся до ради з проектом додаткової угоди, де викладені умови продовження договору оренди від 27.09.2017р. № 391.

Відповідач зауважив, що вищевказана земельна ділянка використовується орендарем ПрАТ "ПК "Поділля" за цільовим призначенням, орендна плата за неї сплачується вчасно та в повному обсязі та Ободівська сільська рада не має заперечень щодо позову ПрАТ "ПК "Поділля" про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною в редакції позивача.

Суд звертає увагу, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" (як у попередній, так і у чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Суд зауважував, що оскільки відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у cправі № 914/768/23 зазначено, що орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк. Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря. Водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист.

Інакше передбачене частиною 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21).

З урахуванням наведеного, судом установлено, що позивач у порядку, визначеному пунктом 8 договору оренди землі та статтею 33 Закону України "Про оренду землі" у строк не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору звернувся до відповідача як до орендодавця із листом-повідомленням та проектом додаткової угоди про намір продовжити дію договору на 7 років, отже передумова та підстава для переважного права на укладення договору на новий строк позивачем була дотримана.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" як у редакції чинній на момент укладення договору оренди землі, так і у редакції чинній на час закінчення строку дії договору оренди землі та звернення позивача до суду визначено, що при укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У проекті додаткової угоди позивачем викладено зміни щодо найменування орендодавця в частині зазначення у преамбулі договору та реквізитах договору відомостей що орендодавцем є Ободівська сільська рада, зміни щодо місцезнаходження земельної ділянки з урахуванням змін адміністративно-територіального устрою, зазначено чинну у 2024 році нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати 14,08%, який відповідає розміру зазначеному у договорі з урахуванням чинної нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У додатковій угоді зазначено, що у зв`язку із поновленням дії договору на 7 років, строк дії договору становить 14 років з моменту укладення та датою закінчення дії договору є 25 вересня 2031 року.

Водночас, під час розгляду справи судом установлено, що у пункті 1.6. проекту додаткової угоди у редакції позивача запропоновано пункт 9 договору викласти у такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 14,08% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 35 668 (тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень, 36 коп."

Представник позивача пояснив, що у цьому пункті помилково не було зазначено період - "рік" за який визначено розмір орендної плати, як це передбачено пунктом 9 договору оренди землі.

Оскільки у пункті 9 договору оренди землі визначено розмір орендної плати за рік, судом враховано, що розмір орендної плати згідно пункту 1.6. додаткової угоди встановлено за період - рік.

З огляду на зміст волевиявлення позивача та відсутність заперечень відповідача під час судового розгляду щодо викладених у додатковій угоді змін до умов договору, суд дійшов висновку, що сторони дійшли згоди щодо запропонованих позивачем змін до умов договору.

Розглянувши викладену позивачем у прохальній частині позову редакцію додаткової угоди із змінами до договору оренди землі, суд вважає, що внесення змін до договору оренди землі на умовах викладених у додатковій угоді в редакції позивача відповідає вимогам щодо істотних умов договору оренди землі.

Під час розгляду цієї справи суд враховує, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 виснував, що "вказівка на проєкт правочину щодо продовження орендних правовідносин як на додаткову угоду чи на додатковий договір не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин".

За приписами частини 9 статті 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Враховуючи встановлені судом обставини своєчасного звернення орендаря до відповідача із листом-повідомленням про продовження договору оренди землі, надання ним проекту додаткової угоди, відсутність рішення відповідача з цього питання та відсутність заперечення відповідача протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання укладеною додаткової угоди про договору оренди землі у редакції позивача.

Оскільки викладені позивачем у додатковій угоді умови не порушують прав та інтересів орендодавця та орендаря та забезпечують правову визначеність у спірних правовідносинах, враховуючи, що позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку щодо реалізації переважного права на укладення договору на новий строк та набув право "правомірного очікування", суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі у викладеній позивачем редакції додаткової угоди є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Суд звертає увагу, що приписами частини 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, у випадку якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили. Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №921/530/18.

З урахуванням наведеного та з метою правової визначеності у спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне уточнити застереження, що міститься у пункті 3 додаткової угоди, що додаткова угода набирає чинності з моменту набрання судовим рішенням законної сили про визнання її укладеною.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № Р43090105 від 05.11.2024 сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

У судовому засіданні 14.01.2025 представником позивача заявлено усне клопотання про залишення судових витрат за позивачем.

З огляду на викладене, враховуючи приписи статті 129 ГПК України та заявлене клопотання Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 14, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати додаткову угоду до договору оренди землі № 391 від 27 вересня 2017 року, що укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" укладеною у наступній редакції:

"Додаткова угода

про поновлення Договору оренди землі №391

від 27 вересня 2017 року

селище Крижопіль "___" _________________ 2024 року

Ободівська сільська рада, в особі сільського голови Ременюка Костянтина Васильовича, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надалі - Орендодавець, з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" в особі директора Вдовцова Михайла Михайловича, що діє на підставі Статуту, надалі - Орендар, з другої сторони (надалі поіменовані кожна окремо - Сторона, а разом - Сторони) відповідно до рішення ___ сесії Ободівської сільської ради ___ скликання від "___" _________ 2024 року № _____ "___________________________________________________", керуючись ст. 33 Закону України "Про оренду землі", уклали дану додаткову угоду до Договору оренди землі №391 від 27 вересня 2017 року, об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастром номером :01:001:0553, площею 8,2741 га (надалі по тексту - Додаткова угода та Договір оренди відповідно) про наступне:

Предмет Додаткової угоди

1. Сторони дійшли до взаємної згоди внести зміни до Договору оренди, а саме:

1.1. Преамбулу Договору оренди викласти у наступній редакції:

"Ободівська сільська рада, в особі сільського голови Ременюка Костянтина Васильовича, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", іменований в подальшому "Орендодавець", з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" в особі директора Вдовцова Михайла Михайловича, що діє на підставі Статуту, іменований в подальшому "Орендар", з другої сторони, (в подальшому разом іменуються як "Сторони", а кожна окремо - "Сторона") уклали цей договір про нижченаведене:".

1.2. В пункті 1 Договору оренди слова "на території Цибулівської сільської ради (за межами населеного пункту) Тростянецького району, Вінницької області" замінити словами "на території Вінницької області Гайсинського району Ободівською територіальної громади (за межами села Цибулівка)".

1.3. Пункт 5 Договору оренди викласти в наступній редакції:

"Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2024 рік становить 253 326 (двісті п`ятдесят три тисячі триста двадцять шість) гривень, 43 коп.

1.4. Перше речення пункту 8 Договору оренди викласти у наступній редакції:

"У зв`язку з поновленням Договору на 7 (сім) років, то строк його дії становить 14 (чотирнадцять) років з моменту укладання".

1.5. Четверте речення пункту 8 Договору оренди викласти у наступній редакції:

"Дата закінчення терміну договору 25 вересня 2031 року".

1.6. Пункт 9 Договору викласти в наступній редакції.

"Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 14,08% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 35 668 (тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень, 36 коп. за рік".

1.7. Розділ Договору оренди "Реквізити сторін" викласти у наступній редакції:

Орендодавець: Орендар:

Ободівська сільська рада, Приватне акціонерне товариство

"ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ

"ПОДІЛЛЯ",

24353, Вінницька область, Гайсинський 24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н,

район селище Крижопіль, вул. Порошенка О. Героя

с. Ободівка, вул. Ватутіна, буд. 8, України, 74 А,

Код код за

________________ К.В. Ременюк ____________________ М.М. Вдовцов

МП МП

2. Всі інші умови Договору оренди залишаються без змін.

3. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди та набирає чинності з моменту набрання судовим рішенням законної сили про визнання її укладеною.

4. Додаткова угода укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться в Орендодавця, друга - в Орендаря.

Реквізити сторін

Орендодавець: Орендар:

Ободівська сільська рада, Приватне акціонерне товариство

"ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ

"ПОДІЛЛЯ",

24353, Вінницька область, Гайсинський 24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н,

район селище Крижопіль, вул. Порошенка О. Героя

с. Ободівка, вул. Ватутіна, буд. 8, України, 74 А,

Код код за

________________ К.В. Ременюк ____________________ М.М. Вдовцов

МП МП"

3. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 24 січня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам, до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.