ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/279/25

Суддя Господарського суду Київської області Сокуренко Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Віта Груп» (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 172, оф 613; ) про видачу судового наказу за вимогою до Державного підприємства лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; ) про стягнення заборгованості у розмірі 37 933,15 грн 3% річних, 102 489,30 грн інфляційних втрат, що виникла внаслідок невиконання боржником рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 по справі № 911/1170/23,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Віта Груп» звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» заборгованості у розмірі 37 933,15 грн 3% річних, 102 489,30 грн інфляційних втрат, що виникла внаслідок невиконання боржником рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 по справі № 911/1170/23. Крім того, заявник просив покласти на боржника судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 302,8 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Віта Груп», суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд дослідивши заяву стягувача встановив, що заявлена до стягнення заборгованість виникла не в наслідок порушення боржником умов договору укладеного в письмовій формі, а в наслідок невиконання ним рішення господарського суду, таке стягнення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, заявником не долучено до заяви про видачу судового наказу жодного доказу, який би підтверджував обставини на які він посилається в заяві.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд зазначає, що заявлені до стягнення 3% річних та інфляційних втрат не можуть бути стягнуті в порядку наказного провадження, оскільки така заборгованість виникла через не виконання боржником рішення суду, а не в наслідок не належного виконання боржником умов договору, що суперечить вимогам ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п.п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника 37 933,15 грн 3% річних, 102 489,30 грн інфляційних втрат на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 147-148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Віта Груп» у видачі судового наказу за вимогою до Державного підприємства лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення заборгованості у розмірі 37 933,15 грн 3% річних, 102 489,30 грн інфляційних втрат.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко