ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025м. ДніпроСправа № 904/4356/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б; ідентифікаційний код 03491091)

до Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Анни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 235 994 грн. 58 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4148/24 від 03.10.2024) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Анни Анатоліївни 235 994 грн. 58 коп. - коштів мікрогранту на спеціальний рахунок, відкритий для операцій надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (Акціонерне товариство "Ощадбанк": IBAN НОМЕР_2 , ).

Також просить стягнути з відповідача 3 539 грн. 92 коп. - витрати по сплаті судового збору на наступні реквізити: рахунок IBAN U0706268, банк: Державна Казначейська служба України.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№47595/24 від 11.10.2024) про усунення недоліків, відповідно до якої позивачем було виправлено недоліки позовної заяви та виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі суду від 08.10.2024.

Враховуючи вищевикладене, позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 52600, смт. Васильківка Синельниківського району (раніше - Васильківський район) Дніпропетровської обл., вул. Гагаріна, буд. 18 , на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с. 149).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 16.10.2024, було повернуто за зворотною адресою Акціонерним товариством "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 165-170)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі, якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 16.10.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 20.01.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Дмитрієвою Анною Анатоліївною засобами Порталу Дія було сформовано заяву від 15.08.2023 №2580МК на отримання гранту на власну справу (а.с. 8-11).

Відповідно до інформації, зазначеної у графі "кількість працівників, яких плануєте найняти" кількість працівників, яких відповідач планував найняти - 2.

З долученого відповідачем до заяви на отримання гранту на власну справу бізнес плану (а.с. 12-14), який є невід`ємним додатком до зазначеної заяви, вбачається, що метою отримання гранту від держави на розвиток власного бізнесу у розмірі 244 000 грн. 00 коп. є виготовлення одягу, зокрема, кошти планується витрачати на:

- оренду приміщення - 60 000 грн. 00 коп.;

- закупівлю обладнання та меблів - 111 200 грн. 00 коп.;

- витрати на маркетинг та рекламу - 24 400 грн. 00 коп.;

- закупівлю сировини (тканина та фурнітура для створення готових виробів) - 48 400 грн. 00 коп.

Крім того, відповідач у заяві повідомив і про залучення власних коштів для розвитку бізнесу у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Як вбачається, Державним центром зайнятості 15.09.2023 прийнято рішення про надання відповідачеві мікрогранту на створення або розвиток власного бізнесу в сумі 244 000 грн. 00 коп. (наказ Державного центру зайнятості від 15.09.2023 №146 "Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу") (а.с. 15-16).

Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 24.05.2023 №4021) було затверджено форму договору про надання мікрогранту, відповідно до якого цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором (а.с. 18-22).

19.09.2023 відповідачем подано заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту згідно з якою відповідач приєднався до умов Договору про надання мікрогранту (а.с. 22).

В подальшому, сторонами було укладено додаткову угоду від 13.11.2023, якою було внесено зміни до бізнес-плану та викладено його в новій редакції (а.с. 36).

Крім того, керуючись Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 (зі змінами) вбачається, Акціонерне товариство "Ощадбанк", як уповноважений банк, та Державний центр зайнятості уклали договір від 13.03.2023 №2/19-23 про взаємодію, предметом якого є механізм взаємодії Державного центру зайнятості та уповноваженого банку під час надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу відповідно до Порядку за рахунок коштів фонду (а.с. 23-33).

Згідно з банківською випискою 10.10.2023 на рахунок відповідача зараховано кошти мікрогранту у розмірі 244 000 грн. 00 коп. (а.с. 34-35).

Позивач зазначає, що з наданих Акціонерним товариством "Ощадбанк" документів вбачається, що кошти мікрогранту відповідачем витрачено на:

1) оренду приміщення - 56 231 грн. 44 коп., а саме:

- 17 572 грн. 22 коп. (за останній місяць оренди);

- 17 572 грн. 22 коп. (за листопад 2023);

- 10 543 грн. 50 коп. (за грудень 2023);

- 10 543 грн. 50 коп. (за січень 2024),

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 16.10.2023 №3523-148 оренди нерухомого майна, укладеного між відповідачем, як орендарем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Навігатор проперті менеджмент", як орендодавцем (а.с. 41-43);

- акту від 01.11.2023 приймання-передачі приміщення за договором оренди нерухомого майна (а.с. 44);

- рахунків на оплату від 16.10.2023 №№ 640, 641 (а.с. 45-46);

- додаткової угоди від 26.01.2024 до оренди нерухомого майна від 16.10.2023 №3523-148 (а.с. 47);

- рахунків на оплату від 26.01.2024 №№10 (а.с. 48-49);

2) комп`ютерну швейну машину Necchi NC-102D N0-1020 - 12 000 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 16.10.2023 №551, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Наталюк В.А., як продавцем (а.с. 50);

- специфікації №1 до договору поставки від 16.10.2023 №551 (а.с. 51);

- рахунку на оплату по замовленню від 16.10.2023 №551 (а.с. 52);

3) стіл розкрійний/розмотувальник для рулонів тканини - 20 500 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору поставки від 16.10.2023 №423, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою - підприємцем Лось В.О., як постачальником (а.с. 53);

- специфікації №1 до договору поставки №423 (а.с. 54);

- рахунку на оплату від 16.10.2023 № 423 (а.с. 55);

4) стелаж металевий фарбований 180*90*30, 5 полиць з дерева - 7 000 грн. 00 коп.

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 24.10.2023 №364/23, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Котішевським О.А., як продавцем (а.с. 56-57);

- специфікації (додаток №1 до договору) (а.с. 58);

- рахунку № 364/23 від 24.10.2023 (а.с. 59);

5) стійку для одягу металеву розбірну stepLoft - 5 900 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 03.11.2023 №2 купівлі-продажу меблів, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою - підприємцем Степанцовим В.В., як продавцем (а.с. 60-61);

- специфікації до договору (додаток №1) (а.с. 62);

- рахунку від 03.11.2023 №АС-16 (а.с. 63);

6) швейні товари/обладнання - 45 578 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 17.11.2023 №17/11 купівлі-продажу обладнання, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Печериця М.А., як продавцем (а.с. 64-65);

- специфікації від 17.11.2023 №1 (а.с. 66);

- рахунку на оплату від 17.11.2023 № 23 (а.с. 67);

7) кабель КГ 2*1,5 т ЗЗКМ; світильник світлодіодний офісний DELUX LED PANEL 42 44В 6500К 3600Лм (595*595) opal - 6 000 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 17.11.2023 № 10864, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Архіпенко Н.В., як продавцем (а.с. 68-69);

- специфікації на освітлювальне обладнання (а.с. 70);

- рахунку-фактури від 17.11.2023 № 10864 (а.с. 71);

8) тканину - 8 570 грн. 50 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 22.11.2023 №158419, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Плачковський Д.В., як постачальником (а.с. 72-73);

- специфікації на поставку сировини - тканини (додаток 31 до договору) (а.с. 74);

- рахунку на оплату від 21.11.2023 №158419 (а.с. 75);

9) колодки кравецькі - 3 790 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 04.12.2023 №10004, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою - підприємцем Александровим Б.В., як продавцем (а.с. 76-77);

- специфікації на інше обладнання - колодки кравецькі (додаток №1 до договору) (а.с. 78);

- рахунку на оплату по замовленню від 04.12.2023 №102072 (а.с. 79);

10) вішаки, плечики - 1 600 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 09.12.2023 №07132029, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Трішкіу О.І., як постачальником (а.с. 80);

- специфікації на стійки-вішалки для одягу - вішаки, плечики (а.с. 81);

- рахунку від 09.12.2023 № 001563 (а.с. 82);

11) рекламу та маркетинг - 15 000 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 22.01.2024 №10019, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Іванченко І.В., як постачальником (а.с. 83-84);

- специфікації наданих послуг (додаток №1 до договору) (а.с. 85);

- рахунку від 22.01.2024 № 001019 (а.с. 86);

12) чохли для одягу - 6 750 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 20.02.2024 №20/02-2024 купівлі-продажу товару, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Миколів Т.І., як продавцем (а.с. 87);

- специфікації (калькуляції) (а.с. 88);

- рахунок-фактури від 20.02.2024 № 20/02-2024 (а.с. 89);

13) фурнітуру - 3 209 грн. 64 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу від 28.02.2024 №СРФ-103056, укладеного між відповідачем, як покупцем та фізичною особою-підприємцем Рибак Л.В., як продавцем (а.с. 90);

- специфікації на купівлю сировини - фурнітура (а.с. 91);

- рахунку на оплату від 08.04.2024 №СРФ-111545 (а.с. 92);

14) фурнітуру - 9 188 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу від 28.02.2024 №СРФ-103056, укладений між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Рибак Л.В., як продавцем (а.с. 93);

- специфікації на купівлю сировини - фурнітура (а.с. 94-95);

- рахунку на оплату від 28.02.2024 №СРФ-103056 (а.с. 96);

15) розміщення реклами - 2 650 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 06.03.2024 №10151, укладений між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Іванченко І.В., як постачальником (а.с. 97-98);

- специфікації (додаток №1 до договору) (а.с. 99);

- рахунку від 06.03.2024 № 00151 (а.с. 100);

16) тканини - 12 820 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору поставки від 11.03.2024 №85611, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Макарчук А.Т., як постачальником (а.с. 101-102)

- специфікації на поставку сировини - тканини (а.с. 103);

- рахунку від 11.03.2024 № 85611 (а.с. 104);

17) крісло офісне - 3 410 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу від 01.04.2024 №01/04/2024, укладеного між відповідачем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Цар О.Л., як продавцем (а.с. 105);

- специфікації (додаток №1 до договору) (а.с. 106);

- рахунку від 01.04.2024 №59/24 (а.с. 107);

18) тканину - 8 350 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 01.10.2024 №VS-2186, укладеного між відповідачем, як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Весільний світ", як продавцем (а.с. 108);

- специфікації до договору (а.с. 109);

- рахунку від 01.04.2024 №VS-2186 (а.с. 110);

19) шнур корсетний - 2 025 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору від 08.04.2024 №883, укладеного між відповідачем, як покупцем та фізичною особою-підприємцем Полянською В.В., як постачальником (а.с. 111-112);

- специфікації (а.с. 113);

- рахунку від 09.04.2024 №859 (а.с. 114);

20) промислове швейне обладнання - 5 422 грн. 00 коп.,

на підтвердження позивачем надано копії:

- договору поставки від 09.04.2024 №09/04, укладеного між відповідачем, як покупцем та фізичною особою-підприємцем Гура В.М., як продавцем (а.с. 115);

- специфікації товару (а.с. 116);

- рахунку від 09.04.2024 № 3367 (а.с. 117).

Отже, загальна сума використаних коштів становить 235 994 грн. 58 коп.

Залишок невикористаних коштів мікрогранту у розмірі 8 005 грн. 42 коп. повернуто 11.04.2024 на рахунок Акціонерного товариства "Ощадбанк", що підтверджується випискою по рахунку відповідача, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 34-35).

13.05.2024 позивачем на електронну адресу відповідача направлено повідомлення на проведення перевірки/огляду щодо дотримання умов договору мікрогранту (а.с. 118).

14.05.2024 Київським міським центром зайнятості проведено перевірку/огляд дотримання умов договору мікрогранту, за результатами якої складено Акт №13 перевірки огляду дотримання умов договору мікрогранту (а.с. 119-120).

З Акту вбачається, що зазначеною вище перевіркою встановлено, що кошти мікрогранту використані за цільовим призначенням в загальній сумі 244 000 грн. 00 коп. Залишок невикористаних коштів в сумі 8 005 грн. 42 коп. повернуто уповноваженим банком відповідно до Постанови КМУ від 21.06.2023 №738. Обов`язкова умова договору в частині створення нових робочих місць протягом 6 місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача не виконана, працевлаштовано 1 особу, яка на дату перевірки продовжує працювати.

До Акту №13 долучено наступні документи:

- копію наказу (розпорядження) від 08.04.2024 №01 про прийняття на роботу Мірсаєвої Анастасії Олександрівни з 08.04.2024 (а.с. 121);

- повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 08.05.2024 (а.с. 122);

- копію наказу (розпорядження) від 10.05.2024 №02 про прийняття на роботу Пивовар Валерії Дмитрівни з 10.05.2024 (а.с. 123);

- повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 13.05.2024 (а.с. 124).

Позивач зазначає, що відповідно до встановлених під час перевірки фактів, на підставі наданих документів, виявлено, що відповідачем не виконано обов`язкову умову мікрогранту, оскільки другий працівник (Пивовар Валерія Дмитрівна) прийнятий на роботу з пропущенням шестимісячного строку з моменту зарахування коштів мікрогранту на рахунок відповідача (10.10.2023); враховуючи те, що відповідач в порушення умов Порядку №738 працевлаштував протягом шести місяців з дня зарахування коштів лише одного працівника та фактично не виконав обов`язкову умову надання мікрогранту, кошти у розмірі 235 994 грн. 58 коп. підлягають поверненню.

28.05.2024 Київським міським центром зайнятості прийнято рішення про повернення коштів мікрогранту, що були виплачені фізичній особі-підприємцю Дмитрієвій А.А. (наказ від 28.05.2024 №589 "Про повернення коштів мікрогранту" з додатком, а.с.125-126).

31.05.2024 на адресу реєстрації та адресу фактичного проживання відповідача направлено рішення про повернення коштів з зазначенням підстав його прийняття та реквізитами для повернення коштів мікрогранту (а.с. 127-129).

З наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що рішення про повернення коштів отримане відповідачем 06.06.2024 (а.с. 129).

Позивач стверджує, що відповідачем сума коштів у розмірі 235 994 грн. 58 коп. не повернута, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності.

Підстави та порядок застосування засобів державної підтримки суб`єктів господарювання визначаються законом (частина 3 статті 16 Господарського кодексу України).

Статтею 48 Господарського кодексу України визначено, що з метою створення сприятливих організаційних та економічних умов для розвитку підприємництва органи влади на умовах і в порядку, передбачених законом, зокрема, сприяють підприємцям в організації матеріально-технічного забезпечення та інформаційного обслуговування їх діяльності, підготовці кадрів; подають підприємцям інші види допомоги. Держава сприяє розвитку малого підприємництва, створює необхідні умови для цього.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (надалі - Порядок).

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту) визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту) надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки. Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.

Пунктом 1 Порядку (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту) визначено, що метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті. Надання передбачених цим Порядком мікрогрантів може здійснюватися разом з державною підтримкою, яка може надаватися відповідно до законодавства місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями на підставі регіональних та місцевих програм розвитку малого і середнього підприємництва за рахунок коштів місцевих бюджетів. З метою спільного надання державної підтримки, передбаченої цим Порядком і регіональними та місцевими програмами розвитку малого і середнього підприємництва, Державний центр зайнятості укладає договори про співробітництво з відповідними місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями, в яких визначаються основні умови виконання зазначених регіональних та місцевих програм. Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості.

Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50000 гривень та не перевищує: 150000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача створити одне робоче місце після отримання мікрогранту та прийняття на нього працівника на умовах, визначених цим Порядком; 250000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком (пункт 4 Порядку в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту)).

Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацами сьомим та восьмим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ "Ощадбанк", (уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 1) (пункт 6 Порядку в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту).

Пунктом 17 Порядку (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту) передбачено, що рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 20 Порядку (в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту) для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів.

Обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача (абзац третій пункту 20 Порядку (в редакції, чинній на час ухвалення рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту).

У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту (абзац 7 пункту 20 Порядку (в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання мікрогранту та подання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту).

За положеннями абзаців першого та другого пункту 21 Порядку (в редакції, чинній на час проведення перевірки огляду дотримання умов договору мікрогранту) Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку. Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства (абзаци п`ять та одинадцять пункту 21 Порядку (в редакції, чинній на час проведення перевірки огляду дотримання умов договору мікрогранту).

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку (абзац дванадцять пункту 21 Порядку (в редакції, чинній на час проведення перевірки огляду дотримання умов договору мікрогранту).

Водночас, умовами пункту 8 розділу VІІІ договору про надання мікрогранту, до якого приєднався відповідач (заява про приєднання від 19.09.2023), визначено, що у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється ДЦЗ та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку.

Як вбачається, Актом перевірки/огляду дотримання умов договору мікрогранту від 14.05.2024 №13 встановлено, що кошти мікрогранту використані за цільовим призначенням в загальній сумі 244 000 грн. 00 коп. Залишок невикористаних коштів в сумі 8 005 грн. 42 коп. повернуто уповноваженим банком відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2023 №738. Обов`язкова умова договору в частині створення нових робочих місць протягом 6 місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача не виконана, працевлаштовано 1 особу, яка на дату перевірки продовжує працювати.

Як вже зазначалося судом вище, до Акту №13 долучено наступні документи:

- копію наказу (розпорядження) від 08.04.2024 №01 про прийняття на роботу Мірсаєвої Анастасії Олександрівни з 08.04.2024 (а.с. 121);

- повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 08.05.2024 (а.с.122);

- копію наказу (розпорядження) від 10.05.2024 №02 про прийняття на роботу Пивовар Валерії Дмитрівни з 10.05.2024 (а.с. 123);

- повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 13.05.2024 (а.с. 124).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не виконано обов`язкову умову мікрогранту, оскільки другий працівник (Пивовар Валерія Дмитрівна) прийнятий на роботу з пропущенням шестимісячного строку з дня у зарахування коштів мікрогранту на рахунок відповідача - 10.10.2023.

Тоді як відповідно до заяви від 15.08.2023 №2580МК на отримання гранту на власну справу відповідач зобов`язувався найняти двох працівників.

З урахуванням того, що відповідач в порушення умов Порядку №738 працевлаштував протягом шести місяців з дня зарахування коштів лише одного працівника та фактично не виконав обов`язкову умову надання мікрогранту, враховуючи, що кошти в розмірі 8 005 грн. 42 коп. повернуто уповноваженим банком відповідно до Постанови КМУ від 21.06.2023 №738, кошти у розмірі 235 994 грн. 58 коп. підлягають поверненню відповідачем (244 000 грн. 00 коп. - 8 005 грн. 42 коп.).

При цьому, статтями 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". …Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №904/1103/20 та від 25.06.2020 у справі №924/266/18.

На час розгляду справи доказів повернення відповідачем коштів мікрогранту в розмірі 235 994 грн. 58 коп. сторонами не надано, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 539 грн. 92 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б; ідентифікаційний код 03491091) до Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Анни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 235 994 грн. 58 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дмитрієвої Анни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б; ідентифікаційний код 03491091) 235 994 (двісті тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 58 коп. - коштів мікрогранту на спеціальний рахунок, відкритий для операцій надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (Акціонерне товариство "Ощадбанк": IBAN UA2000001, ) та 3 539 (три тисячі пятсот тридцять дев`ять) грн. 92 коп. - витрат на сплату судового збору на наступні реквізити: рахунок IBAN U0706268, Банк: Державна Казначейська служба України.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

24.01.2025