ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"20" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5754/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши матеріали вх. № 5902/24 від 30.12.2024 та вх. № 1167/24 від 14.01.2025

за позовом: Одеської міської ради

до відповідачів: 1) ОСОБА_1 ,

2) Фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірина

Олександрівна

приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Машкіна Ніна

Олександрівна

про визнання протиправними та скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договору оренди та про зобов`язання звільнити земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Одеська міська рада звернулася до Господарського суду Одеської області із позовною заявою від 26.12.2024 (вх. № 5902/24 від 30.12.2024) до відповідачів ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 11.03.2020 № 51552260 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 15.04.2020 № 51985213 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Машкіної Ніни Олександрівни від 22.05.2020 № 52348287 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати недійсним договір оренди від 22.05.2020, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Машкіною Ніною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 334;

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 53,2 кв.м. шляхом демонтажу тимчасових споруд за адресою:

АДРЕСА_1 , які позначені на технічних паспортах від 04.03.2020 та від 10.04.2020, виданих фізичною особою-підприємцем Михайленком В`ячеславом Федоровичем як "10-зал".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.01.2025 вищевказану заяву залишено без руху; встановлено Одеській міській раді строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали суду шляхом: викладення обставин та правових підстав, якими обґрунтовуються вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 в порядку господарського судочинства, та зазначення доказів на підтвердження обставин використання ОСОБА_1 нерухомого майна (нежитлових приміщень ресторану) для ведення власної господарської (підприємницької) діяльності та реєстрації останнього як фізичної-особи підприємця; обґрунтування підстав та можливість об`єднання позовних вимог в одному позові у відповідності до ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Позивач звернувся із заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 13.01.2025 (вх. № 1167/25 від 14.01.2025), про усунення недоліків, в якій просить вважати їх усунутими та відкрити провадження у справі №916/5754/24.

Стосовно правильності обраної юрисдикції даного спору, а також дотримання порядку об`єднання позовних вимог в одному позові, у заяві про усунення недоліків Одеською міською радою повідомлено, що підставою для звернення до суду з даною позовною заявою стала державна реєстрація права власності на тимчасові споруди як на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 та їх подальша передача фізичній особі-підприємцю Колбасюку Дмитру Володимировичу. Вказує, що листом-повідомленням від 28.08.2020 ОСОБА_1 повідомив Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про те, що тимчасові споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: весь комплекс ресторану «Хінкальня», який загальною площею становить 266,1 кв.м та складається з двох поверхів і літнього узгодженого майданчика, який є невід`ємною частиною ресторану, перебуває у його приватній власності з лютого 2020 року та використовується для підприємницької діяльності. Відповідно до договору оренди від 22.05.2020, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем, орендодавець зобов`язався передати, а орендар зобов`язався прийняти у тимчасове платне користування на умовах оренди нежитлове приміщення ресторану, загальною площею 266,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на період з 22.05.2020 по 22.05.2030, та згідно акту прийому-передачі вищевказаний об`єкт передано в оренду для здійснення господарської діяльності.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 є власником ресторану, який останній вирішив передати в оренду фізичній особі-підприємцю Колбасюку Дмитру Володимировичу для здійснення господарської діяльності. Зазначає, що ОСОБА_1 безпосередньо отримує прибуток у вигляді орендної плати від переданих у користування нежитлових приміщень ресторану, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На думку позивача, факт наявності/відсутності у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця не є вирішальним для віднесення даної справи до господарської чи іншої юрисдикції, тоді як із характеру спірних правовідносин вбачається, що об`єкт використовується у господарській діяльності, для надання послуг вартісного характеру та обидва відповідача отримують прибуток від провадження такої діяльності.

Позивач зазначає про звернення із позовною заявою за захистом його права власності на земельну ділянку комунальної власності, порушеного внаслідок державної реєстрації права власності на тимчасові споруди, які використовуються для здійснення господарської діяльності, як на об`єкт нерухомого майна та вважає, що справа №916/5754/24 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Стосовно обґрунтування підстав та можливість об`єднання позовних вимог в одному позові у відповідності до ч. 1 ст. 173 ГПК України позивач вказує, що з огляду на те, що всі позовні вимоги стосуються одного і того ж об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), який використовується для підприємницької діяльності, а також враховуючи те, що у випадку не скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення ресторану за адресою: АДРЕСА_1 , похідна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права користування нежитловими приміщеннями ресторану фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем та визнання недійсним договору оренди від 22.05.2020 не може бути задоволена. Одеська міська рада зауважила, що всі вимоги в позовній заяві є нерозривно пов`язаними між собою і окремий їх розгляд неможливий.

До зави про усунення недоліків додано: розпорядження від 24.02.2020 № 293К «Про переведення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; розпорядження від 18.05.2020 № 421 «Про забезпечення самопредставництва у судах»; картку руху документу; квитанцію № 2445131 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заяви про усунення недоліків, судом установлено, що недоліки, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунуто лише частково, що унеможливлює відкриття провадження у справі, з огляду на таке.

Позивач, звертаючись до суду, самостійно формує склад сторін справи, вказуючи відповідачів у справі, визначає предмет та підстави позову. Однак правила розгляду юридичного конфлікту у суді слід встановлювати, виходячи з дійсного змісту спірних матеріальних правовідносин та складу сторін таких правовідносин, не обмежуючись сформованим позивачем складом сторін справи (пункт 6.8 постанови Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22).

Звертаючись із позовною заявою позивач відповідачами визначив фізичну особу ОСОБА_1 та фізичну особу-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича.

У позовній заяві Одеська міська рада зазначала, що ОСОБА_1 незаконно став власником тимчасових споруд загальною площею 55,83 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , які увійшли до складу нежитлових приміщень ресторану.

Підставою виникнення спірних правовідносин позивач вказав державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на групу тимчасових споруд як на «нежитлові приміщення ресторану» у результаті прийняття безпідставних рішень про «державну реєстрацію виправлення права власності», яка не передбачена законодавством.

Позивач вказує, що основною вимогою є вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 11.03.2020 №51552260 про державну реєстрацію виправлення права власності ОСОБА_1 щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що враховуючи незаконність державної реєстрації виправлення права власності, подальша передача ОСОБА_1 у користування нежитлових приміщень ресторану фізичній особі-підприємцю Колбасюку Дмитру Володимировичу є також незаконною.

Позивач зазначає, що похідною вимогою у цій справі є саме скасування рішення про державну реєстрацію права користування нежитловими приміщеннями ресторану фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем та визнання недійсним договору оренди від 22.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Машкіною Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 334.

Отже, Одеська міська рада звернулася із позовною заявою з метою захисту своїх прав власності на земельну ділянку комунальної власності, порушених внаслідок державної реєстрації права власності на тимчасові споруди, які використовуються для здійснення господарської діяльності, як на об`єкт нерухомого майна.

Зі змісту поданого позову, вбачається, що відповідачем у справі за основною вимогою є фізична особа. Відповідачами у справі за похідними вимогами - є фізична особа та фізична особа-підприємець.

Так, з доданих до матеріалів позовної заяви доказів вбачається, що договір оренди від 22.05.2020 підписаний між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем. При цьому, вбачається, що орендодавцем є ОСОБА_1, без вказівки на його статус підприємця.

Тобто, вказаний договір підписаний з фізичною особою, яка не перебуває у статусі підприємця.

У листі-повідомленні від 28.08.2020 ОСОБА_1 зазначено про те, що 19.08.2020 між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів, яке виступає орендодавцем, та орендарем - фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем укладено договір оренди ТС № 869-20 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Згідно зі ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу.

За змістом ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі № 908/933/22, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 909/996/22, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

У свою чергу, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі № 522/7909/16-ц).

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.07.2023 у справі № 922/1308/20, фізична особа, яка є власником, зокрема нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах, як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

Статус фізичної особи-підприємця це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Судом встановлено, що договір оренди від 22.05.2020, який позивач просить розірвати, підписаний з фізичною особою, яка не перебуває та не перебувала у статусі підприємця, та не містить вказівки, що такий є правочином у сфері господарської діяльності, а доказів використання орендодавцем (фізичною особою) нежитлових приміщень для власної господарської діяльності позивачем не подано.

Суд зазначає, що доводи позивача про те, що майно, яке належить фізичній особі ОСОБА_1 на праві власності, використовується ним для здійснення господарської діяльності не підтверджуються ані матеріалами позовної заяви, ані заявою про усунення недоліків.

Суд зауважує, що фізична особа, будучи власником будь-якого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності. Однак, для встановлення факту використання такого майна з порушенням здійснення господарської, зокрема підприємницької діяльності, потрібно довести, що спір виник саме у зв`язку із використанням такого майна для ведення господарської діяльності саме фізичною-особою підприємцем.

Таких доказів позивачем не надано.

Враховуючи наведені вище критерії розмежування судової юрисдикції суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції, оскільки відповідачем, до якого пред`явлено основну вимогу, у цьому спорі є фізична особа, а спірні правовідносини не мають господарського (підприємницького) характеру.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції господарського суду в силу прямої вказівки п.1 ч.1 ст.20 ГПК України з огляду на суб`єктний склад учасників і характер спору.

Суд зауважує, що статус нерухомого майна "нежитловий", з урахуванням різноманітності видів майна та можливостей його використання, а також права власника володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, не зобов`язує власника використовувати таке майно з господарською метою, а відтак і не є критерієм для визначення юрисдикції спору, оскільки ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Господарського суду Одеської області від 03.01.2025.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі досліджених матеріалів позовної заяви та заяви про усунення недоліків судом встановлено, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а позивачем не надано доказів на підтвердження зворотнього.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Одеської міської ради від 26.12.2024 (вх. № 5902/24 від 30.12.2024) до відповідачів ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд позовної заяви віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Одеської міської ради від 26.12.2024 (вх. № 5902/24 від 30.12.2024) до відповідачів ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича.

2. Повернути Одеській міській раді позовну заяву і додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили 20 січня 2025 року з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя О.О. Мусієнко