ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1010/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення 8 372 204,02 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (відповідач) про стягнення 8 372 204,02 грн, з яких: 4 858 453,20 грн пені, 2 001 499,07 грн 12% річних та 1 512 251,75 грн інфляційних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 19.11.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № (договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставити, а покупець - прийняти і оплатити вартість сільськогосподарських товарів (насіння, засоби захисту рослин, мінеральні добрива та добрива для позакореневого підживлення) (товар), партіями та в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами в видаткових накладних та/або специфікаціях (додатках) до цього договору, чи визначеними в порядку, передбаченому цим договором. На виконання умов цього договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 689 001 159,75 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними. Проте відповідач здійснив повернення позивачу товару на суму 153 050 969,06 грн, за отриману продукції розрахувався частково, сплативши 247 524 570,83 грн, а також здійснив зустрічну поставку товару та надав послуги позивачу на суму 268 828 655,27 грн, що підтверджується актами зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім цього, позивач надав відповідачу знижку на товар в сумі 1 435 902,11 грн, що підтверджується розрахунком коригувань від 31.03.2021. Отже, відповідач повністю погасив основний борг за договором. З огляду на значні суми поставки та досить значний термін прострочення платежів з боку відповідача, позивач нарахував за період з 02.10.2023 по 19.09.2024 та просить суд стягнути з відповідача 4 858 453,20 грн пені, 2 001 499,07 грн 12% річних та 1 512 251,75 грн інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 258, 526, 625 ЦК України та ст. 165, 173, 174, 193, 230, 232, 237, 265 ГК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 01.11.2024 та ГПК України, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 01.11.2024 позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.2024.

11.11.2024 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 14.11.2024.

25.11.2024 представник відповідача подав клопотання про передачу справи № 918/1010/24 судді Господарського суду Рівненської області В. Бережнюк для вирішення питання щодо об`єднання в одне провадження.

Ухвалою суду від 25.11.2024 у задоволені вказаного клопотання відмовлено, закрито підготовче провадження у справі № 918/1010/24, призначити справу до судового розгляду по суті на 20.01.2025 (з урахуванням ухвали суду про внесення виправлень від 13.12.2024).

03.01.2025 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 16.01.2025.

20.01.2025 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі його представника, а від відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке. Неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України"). Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ураховуючи викладене, зважаючи, що відповідачу забезпечене право на ефективне представлення справи в суді, враховуючи, що представництво інтересів відповідача не обмежене одним представником, беручи до уваги строки розгляду заяви, визначені ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

19.11.2019 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № (договір), за умовами п. 1.1. якого останній направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2020 року.

Відповідно до умов підп. 1.1.1. п. 1.1. договору продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів - насіння ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Сторони домовилися, що зобов`язання покупця з оплати згідно з цим договором та усіх специфікацій/додатків тощо до нього (крім поставки на умовах передоплати) мають бути забезпечені у спосіб, прийнятний для продавця аграрною розпискою, та/або заставою нерухомості, рухомого майна, цінних паперів, майновою порукою, та/або персональною порукою керівників, власників покупця, третіх осіб, банківською гарантією, та/або іншим чином у спосіб, не заборонений законом та прийнятний для продавця (підп. 1.1.3. п.1.1. договору).

За п. 1.2. договору загальний об`єм поставки означатиме або плановий об`єм поставки, зазначений у специфікаціях до договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об`єму поставки +/- 1 %. Загальна вартість поставки означатиме загальний об`єм поставки, помножений на ціну.

У п. 1.3. договору вказано, що умови цього договору встановлюють загальні правила поставки сільськогосподарських товарів та поширюються на усі додаткові угоди, додатки, специфікації, що встановлюють додаткові умови продажу товарів, укладені у 2019 році після дати цього договору та/чи у 2020 році, незалежно від того, чи містять вони посилання на цей договір, чи ні. При цьому умови договору застосовуються в об`ємі, що не суперечить вказаним додатковим угодам, додаткам чи специфікаціям. Ця норма, однак, не виключає можливості, щодо інших додатків на продаж товарів не застосовуватимуться умови цього договору, якщо про це прямо зазначено у такому додатку.

Згідно з п. 3.1. договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються відповідно до вимог ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Продавець може використовувати склади ТОВ Суффле Агро Україна, 30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 7, ПАТ Жашківський елеватор, 19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Вокзальна, 1, ПАТ Городоцький Елеватор Суффле, 32002, Хмельницька область, м. Городок, вул. Зелена, 1, ТОВ КаролІнський елеватор, 22850, Вінницька область, Немирівський район, с. Кароліна, вул. Привокзальна, 7, інші склади за погодженням сторін.

У підп. 3.1.1. п. 3.1. договору зазначено, що право власності на товар переходить до покупця в момент відвантаження, що відповідає даті оформлення товарно-транспортної накладної. Продавець зобов`язаний поставити товар покупцеві до 20.02.2020, якщо інший строк не буде вказано в специфікаціях.

Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару при відвантаженні, його вагу, відсутність пошкоджень і, у випадку виявлення, негайно повідомити про це продавця. Товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної чи видаткової накладної покупцем (п. 3.2. договору).

Пунктом 3.5. договору погоджено, що під час поставки продавець зобов`язаний передати покупцю всю документацію на товар згідно з законодавством. При поставці продавцем надаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, свідоцтво на насіння/сертифікат якості. Рахунок-фактура надається при передоплаті, якщо інше не зазначено в договорі.

На виконання умов договору та специфікацій позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 689 001 159,75 грн, що підтверджується видатковими накладними від 29.11.2019 № ВН на суму 16 871 692,27 грн, № ВН на суму 770 798,80 грн, № ВН на суму 28 380 217,19 грн, № ВН на суму 3 886 161,91 грн, від 10.12.2019 № ВН на суму 10 343 430,00 грн, № ВН на суму 3 395 560,36 грн, від 11.12.2019 № ВН на суму 507 283,43 грн, № ВН на суму 2 029 133,72 грн, від 13.12.2019 № ВН на суму 2 536 417,15 грн, від 14.12.2019 № ВН на суму 8 916 750,00 грн, від 15.12.2019 № ВН на суму 2 550 508,36 грн, від 16.12.2019 № ВН на суму 8 916 750,00 грн, від 18.12.2019 № ВН на суму 18 185 719,00 грн, № ВН на суму 2 330 601,56 грн, № ВН на суму 1 644 499,90 грн, № ВН на суму 1 580 524,54 грн, № ВН на суму 2 900 149,51 грн, від 19.12.2019 № ВН на суму 8 916 750,00 грн, від 20.12.2019 № ВН на суму 8 912 787,00 грн, № ВН на суму 2 536 417,15 грн, від 21.12.2019 № ВН на суму 5 086 925,51 грн, від 23.12.2019 № ВН на суму 3 093 019,80 грн, від 24.12.2019 № ВН на суму 1 014 566,86 грн, № ВН на суму 6 110 482,04 грн, від 25.12.2019 № ВН на суму1 528 895,89 грн, № ВН на суму 1 521 850,30 грн, від 27.12.2019 № ВН на суму 2 663 238,01 грн, № ВН на суму 4 198 972,46 грн, № ВН на суму 970 703,36 грн, № ВН на суму 3 411 415,10 грн, № ВН на суму 3 674 598,40 грн, № ВН на суму 3 584 974,04 грн, № ВН на суму 3 244 401,50 грн, № ВН на суму 3 642 891,22 грн, від 28.12.2019 № ВН на суму 2 536 417,15 грн, № ВН на суму 3 064 837,39 грн, № ВН на суму 5 674 870,33 грн, № ВН на суму 8 989 264,46 грн, № ВН на суму 4 819 890,88 грн, від 14.12.2019 № ВН на суму 1 963 991,65 грн, № ВН на суму 16 666 683,17 грн, № ВН на суму 9 734 950,14 грн, від 29.12.2019 № ВН на суму 2 536 417,15 грн, від 31.12.2019 № ВН на суму 4 065 313,04 грн, № ВН на суму 887 746,01 грн, від 01.01.2020 № ВН на суму 2 029 233,72 грн, № ВН на суму 514 329,04 грн, від 04.01.2020 № ВН на суму 1 550 032,70 грн, від 05.01.2020 № ВН на суму 3 529 847,21 грн, від 07.01.2020 № ВН на суму 2 536 417,15 грн, від 10.01.2020 № ВН на суму 2 529 371,54 грн, від 15.01.2020 № ВН на суму 1 493 667,88 грн, від 16.01.2020 № ВН на суму 1 021 612,46 грн, від 17.01.2020 № ВН на суму 1 514 904,69 грн, № ВН на суму 1 528 895,89 грн, від 18.01.2020 № ВН на суму 1 521 850,30 грн, від 20.01.2020 № ВН на суму 1 775 429,00 грн, № ВН на суму 887 746,01 грн, № ВН на суму 1 775 492,00 грн, від 22.01.2020 № ВН на суму 3 994 857,01 грн, від 30.01.2020 № ВН на суму 887 746,01 грн, від 31.01.2020 № ВН на суму 461 105,10 грн, № ВН на суму 2 229 220,48 грн, від 31.01.2020 № ВН на суму 3 683 678,46 грн, № ВН на суму 3 683 678,46 грн, № ВН на суму 1 225 441,51 грн, № ВН на суму 595 911,56 грн, від 03.02.2020 № ВН на суму 495 167,24 грн, від 04.02.2020 № ВН на суму 2 208 802,51 грн, від 26.02.2020 № ВН на суму 1 561 254,91 грн, № ВН на суму 1 267 285,94 грн, № ВН на суму 415 503,59 грн, від 28.02.2020 № ВН на суму 537382,80 грн, від 03.03.2020 № ВН на суму 31 209,66 грн, від 12.03.2020 № ВН на суму 113 632,85 грн, від 21.03.2020 № ВН на суму 1 422 279,12 грн, від 26.03.2020 № ВН на суму 99 078,79 грн, від 27.03.2020 № ВН на суму 10 470 351,96 грн, № ВН на суму 8 151 351,90 грн, № ВН на суму 1 685 237,84 грн, від 30.03.2020 № ВН на суму 2 573 540,58 грн, № ВН на суму 6 553 035,66 грн, № ВН на суму 5 028 451,85 грн, від 01.04.2020 № ВН на суму 6 709 185,00 грн, № ВН на суму 5 220 687,18 грн, від 10.04.2020 № ВН на суму 1 959 484,33 грн, № ВН на суму 77 844,17 грн, від 14.04.2020 № ВН на суму 387 627,85 грн, від 15.04.2020 № ВН на суму 166 446,00 грн, від 01.05.2020 № ВН на суму 145 971,76 грн, від 04.05.2020 № ВН на суму 481 678,51 грн, від 22.05.2020 № ВН на суму 1 488 240,00 грн, від 26.05.2020 № ВН на суму 135 150,00 грн, від 27.05.2020 № ВН на суму 127 200,00 грн, від 04.06.2020 № ВН на суму 508 200,00 грн, від 17.06.2020 № ВН на суму 1 438 201,34 грн, від 23.06.2020 № ВН на суму 537 238,01 грн, від 25.06.2020 № ВН на суму 643 708,80 грн, № ВН на суму 21,18 грн, від 27.08.2020 № ВН на суму 45,36 грн, від 30.11.2020 № ВН на суму 9 880 212,34 грн, № ВН на суму 6 263 809,92 грн, № ВН на суму 24 163 441,01 грн, № ВН на суму 11 614 226,39 грн, від 11.12.2020 № ВН на суму 177 636,29 грн, від 15.12.2020 № ВН на суму 176 817,68 грн, від 16.12.2020 № ВН на суму 176 817,68 грн, від 17.12.2020 № ВН на суму 176 817,68 грн, від 18.12.2020 № ВН на суму 179 887,44 грн, від 22.12.2020 № ВН на суму 36 750,00 грн, № ВН на суму 73 500,00 грн, від 24.12.2020 № ВН на суму 940 500,00 грн, від 28.12.2020 № ВН на суму 10 862 074,14 грн, від 28.12.2020 № ВН на суму 11 132 859,19 грн, від 29.12.2020 № ВН на суму 30 835 281,90 грн, від 30.12.2020 № ВН на суму 23 118 087,43 грн, від 01.01.2021 № ВН на суму 4 855 181,04 грн, від 02.01.2021 № ВН на суму 11 395 703,70 грн, від 05.01.2021 № ВН на суму 2 120 100,00 грн, від 06.01.2021 № ВН на суму 11 382 605,20 грн, від 08.01.2021 № ВН на суму 8 565 254,10 грн, від 14.01.2021 № ВН на суму 6 360 300,00 грн, від 15.01.2021 № ВН на суму 5 550 000,00 грн, від 18.01.2021 № ВН на суму 5 128 200,00 грн, № ВН на суму 3 608 529,52 грн, від 20.01.2021 № ВН на суму 2 608 500,00 грн, від 22.01.2021 № ВН на суму 3 007 107,94 грн, від 24.01.2021 № ВН на суму 1 215 823,50 грн, від 26.01.2021 № ВН на суму 1 846 889,92 грн, від 29.01.2021 № ВН на суму 1 848 150,00 грн, від 01.02.2021 № ВН на суму 11 804 850,00 грн, від 01.02.2021 № ВН на суму 89 500,02 грн, від 02.02.2021 № ВН на суму 1 718 743,14 грн, від 02.02.2021 № ВН на суму 4 366,18 грн, від 03.02.2021 № ВН на суму 610 394,76 грн, від 12.02.2021 № ВН на суму 3 807 385,10 грн, № ВН на суму 5 711 077,64 грн, від 13.02.2021 № ВН на суму 1 118 880,00 грн, від 17.02.2021 № ВН на суму 559 440,00 грн, від 22.02.2021 № ВН на суму 1 678 320,00 грн, від 23.02.2021 № ВН на суму 2 237 760,00 грн, № ВН на суму 9 673 373,66 грн, від 25.02.2021 № ВН на суму 13 722 858,00 грн, № ВН на суму 1 872 627,79 грн, № ВН на суму 1 272 071,56 грн, від 26.02.2021 № ВН на суму 1 118 880,00 грн, № ВН на суму 5 551 293,95 грн, від 04.03.2021 № ВН на суму 559 440,00 грн, від 06.03.2021 № ВН на суму 2 797 200,00 грн, від 09.03.2021 № ВН на суму 1 678 320,00 грн, від 11.03.2021 № ВН на суму 3 039 465,60 грн, № ВН на суму 559 440,00 грн, № ВН на суму 1 998 000,00 грн, від 12.03.2021 № ВН на суму 8 764 856,83 грн, № ВН на суму 2 651 999,04 грн, від 12.03.2021 № ВН на суму 1 118 880,00 грн, від 12.03.2021 № ВН на суму 2 310 387,73 грн, від 15.03.2021 № ВН на суму 1 118 880,00 грн, від 16.03.2021 № ВН на суму 691 286,40 грн,№ ВН на суму 1 118 880,00 грн, від 17.03.2021 № ВН на суму 1 382 572,80 грн, від 18.03.2021 № ВН на суму 1 809 300,00 грн, № ВН на суму 5 569 844,08 грн, від 19.03.2021 № ВН на суму 790 041,60 грн, від 20.03.2021 № ВН на суму 3 477 006,00 грн, від 22.03.2021 № ВН на суму 790 041,60 грн, № ВН на суму 790 041,60 грн, від 25.03.2021 № ВН на суму 5 244 328,10 грн, від 27.03.2021 № ВН на суму 1 498 379,46 грн, від 28.03.2021 № ВН на суму 790 041,60 грн, № ВН на суму 1 381 201,20 грн, № ВН на суму 470 458,80 грн, від 30.03.2021 № ВН на суму 112 350,00 грн, від 31.03.2021 № ВН на суму 4 495 138,37 грн, від 01.04.2021 № ВН на суму 3 050 280,00 грн, № ВН на суму 104 241,60 грн, № ВН на суму 2 685 592,80 грн, від 07.04.2021 № ВН 519005427 на суму 294 021,30 грн, № ВН 519005654 на суму 446 788,04 грн, № ВН 519005657 на суму 303 245,50 грн, № ВН 519005659 на суму 16 160,42 грн, № ВН 519005425 на суму 3 849 208,75 грн, № ВН 519005428 на суму 64 004,64 грн, від 16.04.2021 № ВН на суму 212 673,94 грн, № ВН на суму 67 446,54 грн, № ВН на суму 1 191 896,47 грн, від 19.04.2021 № ВН на суму 41 421,05 грн, від 22.04.2021 № ВН на суму 119 661,54 грн, № ВН на суму 174 551,69 грн, від 07.04.2021 № ВН на суму 667 954,63 грн, № ВН на суму 385 520,64 грн, від 27.04.2021 № ВН на суму 17,10 грн, № ВН на суму 252 231,27 грн, від 05.05.2021 № ВН на суму 140,16 грн, № ВН на суму 33,96 грн, від 13.05.2021 № ВН на суму 273 452,11 грн, № ВН на суму 25 323,79 грн, від 14.05.2021 № ВН на суму 2 855 084, 70 грн, № ВН на суму 174 646,80 грн, № ВН на суму 1 359 149,51 грн, № ВН на суму 15 504,31 грн, від 20.05.2021 № ВН на суму 91 260,00 грн, від 21.05.2021 № ВН на суму 522 250,20 грн, від 24.05.2021 № ВН на суму 200 772,00 грн, від 26.05.2021 № ВН на суму 553 585,21 грн, № ВН на суму 543 140,21 грн, № ВН на суму 1 367 765,66 грн, від 27.05.2021 № ВН на суму 109 968,30 грн, від 08.06.2021 № ВН на суму 20 533,50 грн, № ВН на суму 409,30 грн, від 23.06.2021 № ВН на суму 1 090 844,54 грн, від 28.08.2021 № ВН на суму 222 900,41 грн, № ВН на суму 919 151,10 грн, від 27.10.2021 № ВН на суму 1 380 418,46 грн, від 20.05.2022 № ВН на суму 76 946,40 грн.

За умовами п. 3.8. договору сторони можуть погодити добровільне повернення товару на умовах, що зазначаються в додатку до договору, але обов`язково за умови цілісності пломб виробника, при непошкоджених упаковці та маркування товару. При цьому повернення ЗЗР можливе лише за умови, що їх строк придатності є не меншим шести місяців, а з дня поставки товару покупцю пройшло не більше 90 днів. До моменту повернення покупець має надати інформацію щодо партій товару виробника та надати можливість продавцю перевірити виконання цього пункту у місці зберігання покупця.

Відповідно до п. 4.1- 4.3. договору ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2020. Якщо в додатках до договору буде вказана дата оплати із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2020 рік. У разі забезпечення зобов`язань покупця із оплати аграрною розпискою незалежно від умов специфіка цій/додатків до договору, вважатиметься, що датою оплати товару за цим договором у розмірі, зазначеному в аграрній розписці, є дата оплати, зазначена в такій аграрній розписці. Якщо сума аграрної розписки буде меншою, аніж загальна вартість поставки (та, відповідно, зобов`язань покупця із оплати) за цим договором, то заборгованість погашається у хронологічному порядку, тобто за аграрною розпискою погашається заборгованість із більш ранніми строками оплати. Таке правило може застосовуватися до необмеженої кількості аграрних розписок. Сторони чітко розуміють, що, незалежно від строків оплати за аграрними розписками, яке застосовується лише для основного боргу, виключно з метою застосування штрафних санкцій до покупця застосовуватимуться початково погоджені строки оплати, зазначені у специфікаціях/додатках до Договору або 31.10.2020.

Під фактичним закриттям заборгованості сторони вважатимуть або оплату вартості товару, коли датою закриття заборгованості є дата банківського переказу (зарахування коштів на банківський рахунок продавця, або зарахування зустрічних однорідних вимог, коли датою закриття заборгованості є дата видаткової накладної на поставку продукції покупцем продавцю, вимоги з оплати, за яку зараховується сторонами із зобов`язаннями покупця за цим договором (п. 4.5. договору).

У п. 4.7. договору зазначено, що незалежно від строків оплати, зазначених в цьому договорі чи додатках/специфікаціях до нього, строк оплати товару вважатиметься таким, що настав у разі, коли у продавця виникає зустрічне грошове зобов`язання перед покупцем за договорами поставки зерна. У такому разі строк оплати товару на суму зустрічного зобов`язання вважатиметься таким, що настав, а продавець матиме право на зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку, передбаченому ст. 601 ЦК України; з моменту винесення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство покупця; з моменту прийняття засновниками рішення про реорганізацію чи ліквідацію покупця; з моменту зміни власника (ів) та/або бенефіціара (ів), що володіє (-ють) часткою 50% та більше у статутному капіталі покупця; у разі порушення покупцем умов договору забезпечення (аграрної розписки, застави, в т.ч. майбутнього врожаю, тощо); в інших випадках, погоджених сторонами.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, відповідач повернув частину товару на суму 153 050 969,06 грн, що підтверджується актами коригування кількісних та якісних показників, та частково розрахувався за товар, сплативши 247 524 570,83 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 04.02.2021 № 1215 на суму 5 000 000,00 грн, № 897 на суму 4 000 000,00 грн. № 24742 на суму 3 000 000,00 грн, від 05.02.2021 № 944 на суму 3 000 000,00 грн, від 16.02.2021 № 24764 на суму 4 000 000,00 грн, № 1007 на суму 6 000 000,00 грн, від 17.02.2021 № 1041 на суму 1 000 000,00 грн, № 24766 на суму 9 000 000,00 грн, № 1283 на суму 10 000 000,00 грн, від 22.02.2021 № 87 на суму 5 000 000,00 грн, від 26.02.2021 № 103 на суму 2 000 000,00 грн, № 19 на суму 2 000 000,00 грн, № 18 на суму 3 000 000,00 грн, від 12.03.2021 № 24877 на суму 17 606 405,83 грн, від 25.03.2021 № 25270 на суму 1 140 250,02 грн, від 13.12.2021 № 9749 на суму 212 000,00 грн, № 37545 на суму 8 788 000,00 грн, від 31.01.2022 № 7245 на суму 5 000 000,00 грн, від 01.02.2022 № 498 на суму 5 000 000,00 грн, від 02.02.2022 № 2891 на суму 5 000 000,00 грн, 04.02.2022 № 37935 на суму 5 000 000,00 грн, від 07.02.2022 № 2895 на суму 5 000 000,00 грн, від 09.02.2022 № 37943 на суму 5 000 000,00 грн, від 16.02.2022 № 2923 на суму 5 000 000,00 грн, від 21.02.2022 № 2937 на суму 4 000 000,00 грн, від 23.02.2022 № 38044 на суму 4 000 000,00 грн, від 20.05.2022 №38772 на суму 76 946,40 грн, від 01.09.2022 № 66771 на суму 1 000 000,00 грн, від 02.09.2022 № 66797 на суму 1 000 000,00 грн, від 16.09.2022 № 67076 на суму 1 000 000,00 грн, від 23.09.2022 № 3128 на суму 1 000 000,00 грн, від 30.09.2022 № 4002 на суму 516 363,96 грн, № 3166 на суму 4 500 000,00 грн, від 06.10.2022 № 4064 на суму 5 000 000,00 грн, від 12.10.2022 № 4181 на суму 5 000 000,00 грн, від 13.10.2022 № 67194 на суму 5 000 000,00 грн, від 19.10.2022 № 67336 на суму 427 512,70 грн, № 4303 на суму 6 5000 000,00 грн, від 21.10.2022 № 67362 на суму 8 072 487,30 грн, від 26.10.2022 № 66441 на суму 5 000 000,00 грн, від 27.10.2022 № 3334 на суму 5 000 000,00 грн, від 28.10.2022 № 67454 на суму 5 000 000,00 грн, від 04.11.2022 № 3393 на суму 5 139 186,30 грн, № 5042 на суму 9 860 813,70 грн, від 11.11.2022 № 67553 на суму 1 500 000.00 грн, № 67543 на суму 2 000 000,00 грн, № 5168 на суму 3 000 000,00 грн, № 5178 на суму 3 500 000,00 грн, № 5169 на суму 6 000 000,00 грн, від 15.11.2022 № 67565 на суму 4 182 275,90 грн, від 05.12.2022 № 5516 на суму 1 002 328,72 грн, від 12.12.2022 № 5677 на суму 1 000 000,00 грн, від 13.12.2022 № 5691 на суму 1 000 000,00 грн, від 14.12.2022 № 5722 на суму 1 000 000,00 грн, від 15.12.2022 № 5760 на суму 1 000 000,00 грн, від 16.12.2022 № 5795 на суму 1 000 000,00 грн, від 21.12.2022 № 5862 на суму 3 000 000,00 грн, від 22.12.2022 № 5964 на суму 3 000 000,00 грн, від 12.01.2023 № 68092 на суму 1 000 000,00 грн, від 16.01.2023 № 583 на суму 1 100 000,00 грн, від 17.01.2023 12 № 1 на суму 14 000,00 грн, № 68115 на суму 656 000,00 грн, № 586 на суму 1 630 000,00 грн, від 20.01.2023 № 68121 на суму 600 000,00 грн, від 27.01.2023 № 68292 на суму 4 000 000,00 грн, від 24.02.2023 № 1461 на суму 2 000 000,00 грн, від 02.03.2023 № 68608 на суму 1 000 000,00 грн, від 09.03.2023 № 68731 на суму 1 000 000,00 грн, від 13.04.2023 № на суму 1 000 000,00 грн, від 18.04.2023 № на суму 155 000,00 грн, № на суму 345 000,00 грн, від 09.10.2023 № 123009 на суму 1 000 000,00 грн, від 20.09.2023 № 5717 на суму 161 062,48 грн, № 5615 на суму 3 500 000,00 грн, № 5616 на суму 13 500 000,00 грн.

Також відповідач здійснив зустрічну поставку товару та надав послуги позивачу на суму 268 828 655,27 грн, що підтверджується актами зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.09.2020 № на суму 62 925,83 грн, від 30.11.2020 № на суму 35 350 020,00 грн, від 11.12.2020 № на суму 69 300 000,00 грн, від 17.12.2020 № на суму 16 500 000,00 грн, від 22.12.2020 № на суму 16 500 000,00 грн, від 04.01.2021 № на суму 48 999 972,00 грн, від 12.01.2021 № на суму 20 999 988,00 грн, від 16.11.2021 № на суму 55 333 890,00 грн, від 28.08.2021 № 1 на суму 191,22 грн, від 01.08.2022 № на суму 121 150,09 грн, від 18.09.2023 № на суму 37 029,60 грн, № на суму 73 312,73 грн, № на суму 47 647,37 грн, від 26.05.2023 № на суму 4 732 174,45 грн, від 31.05.2023 № на суму 770 353,98 грн.

Позивач надав відповідачу знижку на товар на суму 1 435 902,11 грн, що підтверджується розрахунком коригування від 31.03.2021.

Отже, відповідач повністю погасив борг за договором.

Згідно з п. 8.6. договору, він діє з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як установлено із матеріалів справи, між сторонами підписано ряд специфікацій, у яких зазначені асортимент, кількість, ціна та вартість товару, порядок оплати.

Крім цього, 20.11.2019 сторонами підписано додаток № 1 до договору, яким сторони визначили умови формування ціни та оплати за товари, що продається на умовах 100% товарного кредиту.

27.12.2019 у додатку № 2 до договору, на виконання п. 1.1.3. договору поставки сторони домовилися, що належним забезпеченням виконання зобов`язань за договором поставки буде видача покупцем фінансових аграрних розписок на користь продавця, предметом яких є сплата грошових коштів у розмірі 23 999 450,00 грн, у строк виконання до 30.10.2020, у розмірі 24 999 600,00 грн - до 30.10.2020, у розмірі 21 000 660, 00 грн - до 30.10.2020, покупець зобов`язаний видати аграрну розписку у строк не пізніше 31.01.2020.

02.03.2020 додатком № 3 до договору сторони погодили видачу покупцем фінансової аграрної розписки на користь продавця, предметом якої є сплата грошових коштів у розмірі 52 001 160,00 грн, у строк виконання до 30.10.2020.

У додатку № 5 до договору від 03.06.2020 зазначено умови та порядок надання покупцю знижки за дострокові розрахунки за аміачну селітру у кількості 77 тонн в розмірі 0,067 % від ціни товару за кожен день дострокового погашення боргу.

20.11.2020 сторонами підписано додаток № 6 до договору, яким продовжено строк дії договору по 31.12.2021, а в частині виконання зобов`язань - до їх повного виконання.

У додатку № 7 від 12.08.2021 до договору сторони визнали, що виконання ТОВ Агро-Експрес-Сервіс зобов`язань за договором було несвоєчасним та не в межах договірних зобов`язань.

Відповідно до п. 7.1 договору в разі несвоєчасного виконання зобов`язань покупець сплачує продавцю пеню, а також проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 4% на місяць (48% річних - для обчислення за неповний місяць) простроченої суми. При цьому розрахунковий період для нарахування відсотків за затримку оплати згідно з договором починається з 01.11.2020 до дати повного погашеної заборгованості. Сторони погодили змінити розмір процентів, що нараховуються у разі несвоєчасного виконання зобов`язань за цим договором, та зафіксувати їх у розмірі 1 % на місяць (12% річних - для обчислення за неповний місяць) простроченої суми. Також сторони погодили змінити початок розрахункового періоду нарахування відсотків та зафіксувати період, починаючи з 01.12.2020 до дати повного погашення заборгованості. Таким чином, сторони підтверджують, що сума нарахованих відсотків становить 3 238 574,44 грн за умови повного їх погашення до 20.09.2021.

Згідно з п. 2 додатку № 7 від 12.08.2021 до договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань з оплати товару нараховуються 12% річних.

Пунктом 7.1 договору погоджено, що у разі несвоєчасної оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ без застосування положень п.6 ст.232 ГК України.

У зв`язку із порушенням строку розрахунків відповідачем, за період з 02.10.2023 до 19.09.2024 позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 4 858 453,20 грн пені, 2 001 499,07 грн 12% річних та 1 512 251,75 грн інфляційних.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням договору поставки та відповідальністю за порушення строків оплати за поставлену продукцію, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Приписами ст. 626, 627, 628 та 629 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено судом, відповідач, отримавши від позивача товар на загальну суму 689 001 159,75 грн, що підтверджується видатковими накладними, розрахувався за нього частково, на суму 247 524 570,83 грн, про що свідчать платіжні інструкції, а також здійснив зустрічну поставку товару на надав послуги позивачу на суму 268 828 655,27 грн, що підтверджується актами зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім цього, позивач надав відповідачу знижку на товар в сумі 1 435 902,11 грн, що підтверджується розрахунком коригувань від 31.03.2021, та повернув позивачу товар на суму 153 050 969,06 грн, отже, розмір основного боргу відсутній.

Стосовно нарахувань 12% річних та інфляційних, то слід зазначити таке.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 12% річних.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15- ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (вказана правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019).

Суд, здійснивши перерахунок 12% річних та інфляційних, установив, що розмір перших становить 2 001 499,07 грн (при заявленому - 2 001 499,07 грн), а других - 1 512 251,75 грн (при заявленому - 1 512 251,75 грн), отже, 12% річні та інфляційні підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо нарахування пені, то суд зазначає таке.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, обмежується правила ч. 6 ст. 232 ГК України, якщо інше не встановлено договором. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Пеню належить рахувати з наступного дня після дати, в яку зобов`язання мало бути виконано, і по переддень фактичного виконання грошового зобов`язання, або по відповідний день через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, але в межах періоду, визначеного позивачем.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд установив, що її розмір становить 4 858 453,20 грн пені (при заявленому - 4 858 453,20 грн), а відтак пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити таке.

Судова практика щодо застосування ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України наразі є усталеною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначення розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами): обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення; зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки; довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання; неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора; господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення; закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення; чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафу. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. 86, 236-238 ГПК України) (постанова Верховного Суду від 17.07.2021 у справі № 916/878/20).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанова Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Отже, враховуючи період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність основного боргу, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому пеня підлягає зменшенню до 2 500 000,00 грн.

При цьому судом ураховано реалізацію позивачем свого права на заявлення до стягнення також 12% річних та інфляційних. Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 12.02.2020 у справі № 924/414/19 зазначив, що негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, що дає підстави для висновку про можливість зменшення розміру пені.

Окрім того, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18|12-79гс19).

Суд, проаналізувавши фактичні обставини, зокрема також і те, що у провадженні Господарського суду Рівненської області перебуває справа № 918/1038/23 за позовом позивача до відповідача про стягнення 143 516 475,87 грн, з яких: 55 187 436,15 грн - інфляційні втрати, 21 320 693,17 грн - 12 % річних, 64 284 177,18 грн - пеня, 2 724 169,37 грн - штраф, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про можливість зменшення 12% річних до 1 300 000,00 грн.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 125 583,06 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено у повному обсязі, відтак судовий збір в розмірі 125 583,06 грн покладається на відповідача.

При цьому сума, яку на власний розсуд суду зменшено розмір пені, при визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, не враховується.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 8 372 204,02 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького,43, с.Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, ідентифікаційний код 34863309) 2 500 000,00 грн пені, 1 300 000,00 грн 12% річних та 1 512 251,75 грн інфляційних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, ідентифікаційний код 34863309) 125 583,06 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, ідентифікаційний код 34863309).

Відповідач: Приватне підприємство "Агро - Експрес - Сервіс" (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою:/rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 23.01.2025.

Суддя О. Андрійчук