РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2025Справа № 910/14453/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до Державної податкової служби України

про стягнення 78 460,86 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України про стягнення 78 460,86 грн.

Позові вимоги обґрунтовані тим, що Державною податковою службою України не було виконано рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23. Враховуючи викладене, позивач просить суд на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 53 062,30, грн. інфляційних втрат та 25 398,56 грн. 3 % річних за період з 22.06.2023 р. по 21.11.2024 р., нарахованих на суму основного боргу (596 429,89 грн.), встановлену рішенням суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 р. у справі № 910/14453/24 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/14453/24 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

16.12.2023 р. до Господарського суду міста Києва від Державної податкової служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки Державною казначейською службою України листом № 3341/5/99-00-10-01-03-05 від 05.03.2024 р. було надано до Державної казначейської служби України перелік сум для безспірного списання, зокрема, щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 р. у справі № 910/9905/23. У зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування, станом на 10.12.2024 р. підтвердження проплати від ДКСУ за наказом Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 р. у справі № 910/9905/23 до ДПС не надходило.

Будь-яких інших заперечень чи додаткових пояснень по суті спору від сторін до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" та Державною податковою службою України було укладено договір № 14 про постачання природного газу, за умовами п. 2.1 якого постачальник продає товар: електрична енергія згідно коду ДК 021:2015:09310000-5 - електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За період з 01.12.2021 р. по 31.12.2021 р. на об`єкти Державної податкової служби України фактично було поставлено електричну енергію обсягом 459 416,00 кВт/год на загальну суму 1 526 998,50 грн. з ПДВ.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" до Державної податкової служби України про стягнення основного боргу в сумі 596 429,89 грн., пені в сумі 6536,22 грн. та 3% річних в розмірі 784,35 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2023 р., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" було задоволено повністю; стягнуто з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" основний борг в сумі 596 429,89 грн., пеню в сумі 6 536,22 грн., 3% річних в розмірі 784,35 грн. та судовий збір в сумі 9 056,26 грн.

Загальна сума до стягнення з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23 склала 612 806,72 грн.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва 06.02.2024 р. було видано відповідний наказ.

Як зазначає позивач, рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23 не виконано.

Враховуючи приписи ст. 625 Цивільного кодексу України, а також те, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23 виконано не було, позивач у даній справі № 910/14453/24 просить суд стягнути з відповідача 53 062,30 грн. інфляційних втрат та 25 398,56 грн. 3% річних за період з 22.06.2023 р. по 21.11.2024 р.

Слід зазначити, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Судом встановлено, що доказів виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23 матеріали даної справи № 910/14453/24 не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У даній справі № 910/14453/24, враховуючи невиконання ДПСУ рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 р. у справі № 910/9905/23, сума заборгованості за яким становить 596 429,89 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 53 062,30 грн. інфляційних втрат та 25 398,56 грн. 3% річних за період з 22.06.2023 р. по 21.11.2024 р.

При цьому, судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви позивачем допущено помилку, а саме - замість стягнення 53 062,30 грн. інфляційних втрат позивачем зазначено про стягнення 53 062,30 грн. пені, в той час як останнім, у відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, було здійснено нарахування саме інфляційних втрат, про що також зазначено по тексту позовної заяви.

Поряд з цим, за змістом ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів сплати заборгованості у сумі 596 429,89 грн. станом на час прийняття рішення у даній справі суду не надано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості відповідача у розмірі 596 429,89 грн., за період з 22.06.2023 р. по 21.11.2024 р., суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними, у зв`язку з чим інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявлених позивачем сумах.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 10 500,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" у даній справі здійснювалось адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем, повноваження якого підтверджуються довіреністю № 13-ЮІ від 02.01.2024 р.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи було надано: договір про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019 р., додаткову угоду № 11/24 від 01.11.2024 р. до договору про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019 р., детальний опис наданої професійної правничої допомоги, акт про прийняття-передачу наданих послуг № 1/11/24 від 21.11.2024 р.

Як встановлено судом, 20.05.2019 р. між адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" було укладено договір № 13/5 про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту.

Згідно з п. 4.2 договору гонорар факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.

01.11.2024 р. між адвокатом Невструєвим Л.Б. та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" було укладено додаткову угоду № 11/4, відповідно до п. 1.1 якої адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському провадженні у справі по стягненню інфляційних втрат та 3% річних з ДПСУ.

У пункті 2.1 додаткової угоди сторони погодили, що розмір погодинної ставки адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 3 500,00 грн. за 1 годину.

Клієнт сплачує гонорар протягом 180 днів з моменту підписання акту наданих послуг (п. 2.5 додаткової угоди).

Як вбачається з акту про прийняття-передачу наданих послуг № 1/11/24 від 21.11.2024 р., адвокат надав позивачу такі послуги: ознайомлення із документами щодо несплати ДПСУ заборгованості за поставлену електричну енергію та нарахування 3% річних і інфляційних втрат (2 години вартістю 7 000,00 грн.); підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва (1 година вартістю 3 500,00 грн.). Зазначений перелік послуг також відображено в детальному описі наданої професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем завищено вартість витрат на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Таких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які свідчили б про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, відповідач до справи не надав.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 р. у справі № 927/237/20).

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи, що спір у справі № 910/14453/24 є малозначним (ціна позову 78 460,86 грн.), дана справа не становить складності для підготовки правової позиції по справі, оскільки вже є рішення суду, яким встановлено обставини у справі № 910/9905/23, які є преюдиційними у даній справі № 910/14453/24, розрахунки інфляційних втрат та 3% річних не становлять складності для їх обрахування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача усього розміру витрат на правову допомогу.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн. покладаються на відповідача, а у сумі 5 000,00 грн. - залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 25, літ. Б, офіс 5, код 41427817) 53 062 (п`ятдесят три тисячі шістдесят дві) грн. 30 коп. інфляційних втрат, 25 398 (двадцять п`ять тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 56 коп. 3% річних, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору, 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА