ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

22.01.2025м. ДніпроСправа № 904/257/25

За позовом Керівника Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)

до Фізичної особи-підприємця Асінгерова Хавшаби Нісановича (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)

про зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою та повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва

Суддя: Татарчук В.О.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька центральна окружна прокуратура в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій просить:

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у праві користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :08:359:0023 площею 0,0145га та повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: торговельний павільйон продовольчих та непродовольчих товарів, площею 83,3кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, торговельний комплекс, площею 83,3кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10;

- скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:359:0023 площею 0,0145га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує безпідставною передачею в оренду земельних ділянок з порушенням законодавчо встановленої процедури, без проведення земельних торгів під самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, чим порушено право територіальної громади на дотримання законного порядку користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, належної реєстрації речових прав на нерухоме майна на ній, дотримання законодавства у сфері забудови населених пунктів.

Разом із позовною заявою прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: торговельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10).

Наведена заява обґрунтована тим, що відповідач не обмежений в своїх правах розпоряджатися на власний розсуд зазначеним об`єктом нерухомого майна, а тому у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на зазначене нерухоме майно, унеможливить виконання рішення суду та зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, знову звертатися до набувача такого майна з новим позовом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву прокурора про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями частини першої статті 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 139 Господарського кодексу України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі №4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №910/11739/19.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 09.06.2023 у справі №37з-23, у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (зазначена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22).

Предметом позову у даній справі є зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою та повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва, скасування права власності на нерухоме майно, скасування права оренди.

З предмету спору вбачається, що позов такого типу може бути поданий лише до титульного власника нерухомого майна. У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів територіальної громади міста Кривого Рогу, за захистом яких звернувся прокурор.

Відповідач необмежений у своєму праві вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке, як зазначає прокурор, є самочинно побудованим.

Наявність такого ризику загрожує порушеним правам Криворізької міської ради, з метою захисту яких подано позовну заяву, у випадку відчуження майна третій особі, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду щодо зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, повернення земельної ділянки шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва та зробить неможливим виконання рішення суду в частині скасування державної реєстрації права власності.

Зазначене в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору.

В той же час, такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: торговельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10), не обмежує власника у праві користування вказаним майном.

Здійснюючи оцінку адекватності обраного заявником способу забезпечення позову, слід зазначити, що наведений вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (відповідача), а буде обмежено лише можливість здійснювати реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача в майбутньому, заяву прокурора слід задовольнити та застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Криворізької центральної окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: торговельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10).

Стягувач: Криворізька центральна окружна прокуратура (50074, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Книжна, буд. 1А, ідентифікаційний код ).

Боржник: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 22.01.2025 та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання у строк до 23.01.2028 включно.

Суддя В.О. Татарчук