ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. Справа№ 910/9437/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коробенка Г.П.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024

у справі № 910/9437/24 (суддя - В.В.Сівакова)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича

про стягнення 54 887,19 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 31.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича про стягнення 54 887 грн 19 коп.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії № 8 від 02.08.2019 відповідачу поставлено у період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року теплову енергію у приміщення, загальною площею 226,1 кв.м., проте відповідачем здійснено часткову оплату спожитої теплоенергії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 54 887 грн.19 коп., з яких 26 613 грн 27 коп. основного боргу, 22 326 грн 00 коп. інфляційних втрат та 5 947 грн 92 коп. 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у справі №910/9437/24 позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича про стягнення 54 887 грн.19 коп. задоволена частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 26 613 грн 27 коп. основного боргу, 22 326 грн 00 коп. інфляційних втрат, 5 915 грн 30 коп. 3% річних, 3 026 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині в позові відмовлено.

4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за використану теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року за договором в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 26 613,27 грн.

5. Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленої теплоенергії за договором в повному обсязі не подано.

6. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 26 613,27 грн за спожиту теплову енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

7. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у справі №910/9437/24, адвокат Самар Т.Г., яка діє в інтересах Фізичної особи-підприємця Іваніченка Юрія В`ячеславовича на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 27.09.2024, 15.10.2024 через систему «Електронний суд» у встановлений процесуальний строк подала апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у справі №910/9437/24 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що дослідити зміст позовних вимог представнику відповідача вдалось лише 25.09.2024, проте сформувати правову позицію по справі та підготувати матеріали для подання до суду відзиву, заяв, доказів не вдалося, оскільки 26.09.2024 Господарським судом міста Києва було прийняте рішення у справі №910/9437/24. У зв`язку з наведеним, відповідач на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України заявив про застосування строків позовної давності до вимог за період з жовтня 2018 року по 21.07.2021.

9. Розрахунок оплати основного боргу за теплову енергію містить помилки у вигляді неврахування позивачем оплати відповідачем за теплову енергію в сумі 5500,00 грн.

10. Відповідно сума основного боргу становить 21113,27 грн(26613,27 грн - 5500,00 грн).

11. Розрахунок інфляційних втрат здійснений з порушенням Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затв. наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, статті 625 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

12. Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у справі № 910/9437/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Коробенко Г.П., Яковлєв М.Л.

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Коробенко Г.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у справі № 910/9437/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9437/24 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича про стягнення 54 887,19 грн.

14. На виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 у справі № 910/9437/24 24.10.2024 матеріали справи № 910/9437/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.

15. Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження, окрім малозначних справ, може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

16. Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

17. Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

18. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

19. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

20. З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Позиції учасників справи

21. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

22. 30.09.2018 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Іваніченко Юрієм Вячеславовичем (орендар) було укладено договір оренди приміщення № 1/07/18.

23. Відповідно до п. 1.2. договору оренди приміщення № 1/07/18 від 30.09.2018 орендодавець зобов`язується передати орендарю за плату на певний строк на умовах цього договору у користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 226,1 кв. м.

24. 02.08.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (теплопостачальна організація, позивач) та Іваніченко Юрієм Вячеславовичем (абонент, відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії № 8 (далі - договір).

25. Пунктом 1.1 договору визначено, що предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна плата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором.

26. Відповідно до п. 2.1. договору при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язались керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

27. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначають Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі - Правила № 1198).

28. Правила № 1198 є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

29. Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п. 4 Правил № 1198).

30. Пунктом 36 Правил № 1198 визначено, що теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

31. Згідно з пунктом 2.2.1 договору теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількостях та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

32. Об`єктом постачання теплової енергії є нежитлове приміщення відповідача за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 226,1 кв. м.

33. Пунктом 2.3.1 договору визначено, що абонент зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

34. Відповідно до п. 2.3.2 договору абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

35. Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість використаної теплової енергії, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року в розмірі 26.613,27 грн та за неналежне виконання відповідачем зобов`язань позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 22.326,00 грн та 5.947,92 грн 3% річних.

36. У п. 8.1 договору враховуючи норми ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 30.09.2018.

37. Додатком № 3 «Тарифи на теплову енергію» до договору встановлено, що розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію теплопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для КП «Київтеплоенерго» (без урахування ПДВ): для потреб опалення - 1.511,40 грн/Гкал. Можливе змінення тарифів в період дії договору.

38. Додатком № 4 «Порядок розрахунків за теплову енергію» до договору передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії (п. 2 додатку № 4).

39. Відповідно до п. 3 додатку № 4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42:

40. - облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період;

41. - акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК);

42. - акт виконаних робіт.

43. Відповідно до п. 5.1. договору облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно із Законом України «Про комерційний облік».

44. Згідно з п. 5.2 договору абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у додатку № 1 до договору.

45. В матеріалах справи наявні докази на підтвердження постачання теплової енергії на об`єкт відповідача за адресою: АДРЕСА_1 в опалювальний період, зокрема корінці нарядів про включення та відключення опалення.

46. Відповідно до умов договору позивач поставив, а відповідач спожив теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року на загальну суму 39 113,27 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передавання товарної продукції.

47. В матеріалах справи наявна довідка позивача № 30/8 від 11.07.2024 з якої вбачається, що станом на 10.07.2024 заборгованість Іваніченко Ю.В. становить 26 613,27 грн, за рахунок оплат в загальному розмірі 12 500,00 грн, які надходили в період з жовтня 2023 року по травень 2024 року.

48. Також обсяг та загальна сума поставленої теплової енергії за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року підтверджується складеними позивачем обліковими картками за особистим рахунком абонента № НОМЕР_1 .

49. Відповідачем належних доказів пред`явлення ним претензій позивачу щодо факту отримання, якості або обсягів поставленої теплової енергії у гарячій воді та/або опротестування даних, зазначених в облікових картках за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року не подано. Відповідачем не подано жодних доказів в підтвердження інших розмірів фактично спожитої ним теплової енергії.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

50. Що стосується застосування строків позовної давності, то колегія суддів зазначає наступне:

51. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

52. Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

53. Згідно зі ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

54. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

55. За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

56. Як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва позовна заява подана до суду 13.06.2024.

57. Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

58. Водночас, 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

59. Тобто, строк позовної давності за вимогою позивача в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

60. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

61. Постановою Кабінету Міністрів України № 1423 від 23.12.2022 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України № 338 від 25.03.2020 і постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020» продовжено на всій території України дію карантину до 30.04.2023.

62. Також, підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 «Про несення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії».

63. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 ''Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, та Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

64. Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що позивачем на момент звернення з даним позовом до суду не пропущений встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності, відтак заява позивача про застосування позовної давності є безпідставною.

65. Стосовно причин неподання відзиву, заяв, доказів.

66. Відповідно ч.ч.1-5 ст.80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

67. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

68. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

69. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

70. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

71. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 73 ГГІК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

72. Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

73. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, який здійснює свою підприємницьку діяльність на території України, зокрема, у місті Київ.

74. Адресою реєстрації ФОП Іваніченко Ю.В. є АДРЕСА_2 . Під час здійснення підприємницької та волонтерської діяльності ФОП Іваніченко Ю.В. працює самостійно, найманих працівників не має, отже фізично не мав змоги отримати ані позовну заяву, ані ухвалу Господарського суду міста Києва, оскільки постійно знаходиться у відрядженнях.

75. Зокрема, Іваніченко Ю.В. у липні-вересні 2024 знаходився у відрядженні у м.Київ, що підтверджується посвідченням про відрядження №000103 від 26.07.2024 (період відрядження з 26.07.2024 по 12.08.2024), №000104 від 16.08.2024 (період відрядження з 16.08.2024 по 04.09.2024)(копії посвідчень про відрядження додані до апеляційної скарги).

76. Окрім цього, слід зазначити, що 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан.

77. Також, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

78. Скаржник наголосив, що починаючи з 24.02.2022 та станом на теперішній час територія міста Запоріжжя та Запорізької області перебувають в зоні ведення бойових дій, у зв`язку із чим, через загрозу ракетних обстрілів, на території міста Запоріжжя щоденно, протягом дня, оголошуються тривалі режими повітряної тривоги.

79. Відповідно до частини 2 розділу 1 цього Наказу територія Запорізького району Запорізької області, включаючи територію міста Запоріжжя, у період з 12.03.2022 по теперішній час визнана територією активних бойових дій. Місто Запоріжжя постійно обстрілюється ракетами та керованими авіабомбами (КАБ).

80. Відтак, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю, ДП «Укрпошта» під час режиму повітряної тривоги зачиняється, внаслідок чого отримання своєчасне поштових відправлень не є можливим.

81. Представником відповідача було зазначено, що ним досліджено трекінги поштових відправлень. У матеріалах справи міститься опис вкладення у цінний лист №162, яким направлялася позовна заява з додатками. Згідно трекінгу ДП «Укрпошта» поштове відправлення№162 прибуло на поштове відділення 69020 замість поштового відділення 69005 за адресою реєстрації ФОП Іваніченко Ю.В. під час знаходження у відрядженні.

82. Так само поштове відправлення № 266 з ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 прибуло на поштове відділення 69020 замість поштового відділення 69005 за адресою реєстрації ФОП Іваніченко Ю.В. під час знаходження у відрядженні.

83. Враховуючи зазначене ФОП Іваніченко Ю.В. не був обізнаний щодо розгляду справи в суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, і був позбавлений можливості подання до суду першої інстанції відзиву, заяв, доказів у спростування позовних вимог.

84. 18.09.2024 за рекомендацією адвоката Самар Т.Г. відповідач зареєструвався у кабінеті ЕСІТС системи Електронний суд, проте не зміг скористатися нею у зв`язку з пошкодженням ключа ЕЦП.

85. 19.09.2024 відповідач звернувся до адвоката Самар Т.Г. за правовою допомогою.

86. Слід наголосити, що право на правову допомогу гарантується, серед іншого, положеннями ст. 59 Конституції України.

87. Так, за висновком Конституційного Суду України, сформульованим в рішенні у справі № 1-23/2009 від 30.09.2009, важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено право особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті „кожен має право на правову допомогу" поняття „кожен" охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Окрім цього, Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою.

88. 19.09.2024 між адвокатом Самар Т.Г. та ФОП Іваніченко Ю.В. був укладений договір №1/09-2024 про надання правничої допомоги (юридичних послуг).

89. 19.09.2024 адвокатом Самар Т.Г. через систему Електронний суд до Господарського суду міста Києва була подана заява про ознайомлення з матеріалами справи у електронному вигляді, яка була зареєстрована судом лише 23.09.2024.

90. 24.09.2024 о 19 год.38 хвилин (у позаробочий час) адвокату Самар Т.Г. було надано доступ до матеріалів справи №910/9437/24, що підтверджується скріншотом екрану системи Електронний суд.

91. Таким чином, спростування позовних вимог прямо залежить від обізнаності відповідача з матеріалами справи. Тобто, відповідач фактично отримав можливість реалізувати свої процесуальні права на подання відзиву на позов,заяв, доказів право лише після ознайомлення з матеріалами справи.

92. З наведених обставин також слідує, що відповідач фактично дізнався про характер та зміст заявлених до нього вимог після ознайомлення з матеріалами справи.

93. Відтак, наведені у сукупності обставини вказують на те, що відповідач не мав можливості ефективно реалізувати свої процесуальні права, і, серед іншого, своєчасно подати відзив на позовну заяву, заяви, докази без отримання правничої допомоги адвоката.

94. Наведене, в силу ст. 269 ГПК України, дає апеляційному суду підстави прийняти докази, які не були подані до суду першої інстанції, оскільки скаржник надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

95. Стосовно стягнення з відповідача основного боргу

96. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

97. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

98. Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

99. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

100. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

101. Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

102. Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

103. Пунктом 8.1 договору сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з дня підписання та діє до 31.12.2021.

104. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

105. У п. 8.1 договору враховуючи норми ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 30.09.2018.

106. Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

107. Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

108. Згідно із ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

109. Положеннями ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

110. Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

111. Згідно ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

112. Додатком № 3 «Тарифи на теплову енергію» до договору встановлено, що розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію теплопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для КП «Київтеплоенерго» (без урахування ПДВ): для потреб опалення - 1.511,40 грн/Гкал. Можливе змінення тарифів в період дії договору.

113. Додатком № 4 «Порядок розрахунків за теплову енергію» до договору передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії (п. 2 додатку № 4).

114. Відповідно до п. 3 додатку № 4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42:

115. - облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період;

116. - акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК);

117. - акт виконаних робіт.

118. Відповідно до п. 5.1. договору облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно із Законом України «Про комерційний облік».

119. Згідно з п. 5.2 договору абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у додатку № 1 до договору.

120. В матеріалах справи наявні докази на підтвердження постачання теплової енергії на об`єкт відповідача за адресою: АДРЕСА_1 в опалювальний період, зокрема корінці нарядів про включення та відключення опалення.

121. Відповідно до умов договору позивач поставив, а відповідач спожив теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року на загальну суму 39 113,27 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передавання товарної продукції.

122. В матеріалах справи наявна також довідка позивача № 30/8 від 11.07.2024 з якої вбачається, що станом на 10.07.2024 заборгованість Іваніченко Ю.В. становить 26 613,27 грн, за рахунок оплат в загальному розмірі 12 500,00 грн, які надходили в період з жовтня 2023 року по травень 2024 року.

123. Також обсяг та загальна сума поставленої теплової енергії за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року підтверджується складеними позивачем обліковими картками за особистим рахунком абонента № НОМЕР_1 .

124. Відповідачем належних доказів пред`явлення ним претензій позивачу щодо факту отримання, якості або обсягів поставленої теплової енергії у гарячій воді та/або опротестування даних, зазначених в облікових картках за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року не подано. Відповідачем не подано жодних доказів в підтвердження інших розмірів фактично спожитої ним теплової енергії.

125. Проте, в своїй апеляційній скарзі скаржник подав докази оплати заборгованості на суму 5500,00 грн., яку позивач не врахував при проведенні розрахунку основної заборгованості.

126. Позивач в свою чергу подав суду довідку від 05.11.2024 щодо зарахування грошових коштів.

127. Відповідно до вказаної довідки, в листопаді 2024 року на ор № 8 було перенесено оплати сумою 3000,00 грн, які 12.12.2022 та 20.03.2023 було рознесено на ор № 70101, відкритий на споживача ФОП Іваніченко Ю.В., в рахунок сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з причини сплати коштів споживачем на банківський рахунок, призначений для отримання коштів за послуги з постачання теплової енергії з 01.11.2021.

128. Стосовно суми в розмірі 2500,00 грн позивач не подав доказів зарахування, проте згідно виписки з банківського рахунку, що подана відповідачем, 29.11.2024 ним було сплачено дану суму на рахунок позивача НОМЕР_2 , з призначенням платежу «Сплата за теплову енергію згідно дог. № 8 від 02.12.2019».

129. Відтак, колегія суддів вважає, що вказану суму необхідно врахувати в оплату відповідачем теплової енергії.

130. Відповідно до п. 40 Правил № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

131. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

132. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

133. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

134. Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

135. Проте, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за використану теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року за договором в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 21 113,27 грн.

136. Колегія суддів зазначає, що місцевим судом було неповно досліджено матеріали справи, у зв`язку з чим він дійшов помилкового висновку про розмір основної заборгованості в сумі 26 613,27 грн.

137. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

138. Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

139. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

140. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

141. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

142. Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленої теплоенергії за договором в повному обсязі не подано.

143. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за спожиту теплову енергію обґрунтовані саме в сумі 21 113,27 грн, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

144. Стосовно розрахунку 3% річних.

145. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженнями скаржника, що позивачем Розрахунок 3% річних здійснений без врахування дат фактично здійснених платежів протягом певного місяця.

146. Відповідач здійснив контррозрахунок 3% річних, сума склала 5840,09 грн, колегією суддів перевірено даний контррозрахунок та встановлено, що він здійснений арифметично вірно.

147. Відтак, саме сума 5840,09 грн(за період з 01.11.2018 по 30.09.2023) підлягає стягненню в якості 3% річних за неналежне виконання договору № 8 від 02.12.2019.

148. Стосовно нарахування інфляційних втрат.

149. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженнями скаржника, що розрахунок інфляційних втрат здійснений з порушенням Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затв. наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, статті 625 ЦК України.

150. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

151. З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

152. Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

153. Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

154. При цьому, до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

155. Зазначене відповідає правовій позиції постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі №910/13071/19 від 20.11.2020.

156. Судом першої інстанції належним чином не перевірено правильність застосування позивачем методики розрахунку інфляційних збитків, оскільки за період розрахунку індексації листопад 2018 - вересень 2023 при проведенні помісячних розрахунків інфляції не бралися до уваги періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

157. Відтак, було порушено принцип безперервної послідовності перемножування індексів інфляції та штучно виведено інфляційні збитки за попередній місяць із загальної вартості грошей у поточному місяці, в якому проводився розрахунок. Тобто було порушено ту математичну послідовність, яка закладена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

158. Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, перериває безперервність ланцюга розрахунку інфляційних збитків, суд необґрунтовано не дав оцінки тому, що позивач за період листопад 2018 - вересень 2023 методологічно не включав до суми боргу дефляцію (червень-серпень 2019, грудень 2019, лютий 2020, липень-серпень 2020, серпень 2021, липень-серпень 2023), що штучно збільшило загальну суму інфляційних втрат та є порушенням судом -ГПК України.

159. Відтак, місцевий суд дійшов передчасного висновку про розмір інфляційних втрат позивача в розмірі 22 326,00 грн.

160. Відповідач здійснив контррозрахунок інфляційних втрат, згідно якого сума інфляційних втрат позивача за період з 01.11.2018 по 30.09.2023 склала 20241,30 грн. Апеляційним судом перевірено даний контррозрахунок та встановлено, що він здійснений арифметично вірно.

161. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

162. Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за використану теплову енергію у повному обсязі, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, проте місцевий суд неповністю дослідив матеріали справи щодо розміру нарахувань на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

163. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

164. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

165. Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

166. Таким чином, з урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати в сумі 20241,30 грн та 3% річних в сумі 5840,09 грн.

167. З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

168. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

169. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

170. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

171. Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

172. 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

173. 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

174. 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

175. 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

176. Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2024 у справі №910/9437/24 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Судові витрати

177. Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

178. У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 18.12.2024 по 10.01.2025 включно, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному з 15.01.2025 по 20.01.2025 включно, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Яценко О.В., у відпустці з 01.01.2025 по 14.01.2025 включно, повний текст у цій справі складено у перший робочий день повного складу колегії суддів 21.01.2025.

179. Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.09.2024 у справі №910/9437/24 скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича ( АДРЕСА_3 ; код РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) 21 113 грн (двадцять одна тисяча сто тринадцять) грн 27 коп. основного боргу, 20 241 (двадцять тисяч двісті сорок одна) грн 30 коп. інфляційних втрат, 5 840(п`ять тисяч вісімсот сорок) грн 09 коп. 3% річних, 2 603 (дві тисячі шістсот три) грн 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.».

4. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) на користь Фізичної особи-підприємця Іваніченко Юрія Вячеславовича ( АДРЕСА_3 ; код РНОКПП НОМЕР_3 ) 507 (п`ятсот сім) 25 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2025

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді М.Л. Яковлєв

Г.П. Коробенко