ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/4041/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс", смт Малинівка
про стягнення 159056,66 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 року позивач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс" про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016 року у розмірі 159056,66 грн, з яких: заборгованість з розподілу природного газу за період травень 2022 року - червень 2023 року у сумі 141148,62 грн; 3% річних 5000,14 грн; інфляційні втрати 12907,90грн. Крім того, позивач просить суд визначити в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2024 року відкрито провадження у справі №922/4041/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

04.12.2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№30543), в якому проти позову заперечує та просить відмовити в задоволені позову.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що з 24.02.2022 року ТОВ «ХЛГЗ-плюс», у зв`язку з повномасштабною війною російської федерації проти України, було вимушене призупинити господарську діяльність, яка здійснювалась за адресою Харківська область, Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Олімпійська, 1 у власних будівлях та спорудах. З травня 2022 року ТОВ «ХЛГЗ-плюс» призупинив дію трудових договорів з більшістю працівників. Починаючи з березня 2022 року по березень 2024 року з боку збройних сил російської федерації неодноразово наносились ракетні, артилерійські та інші руйнівні удари по території підприємства. У результаті руйнівних ракетних та артилерійських ударів усі об`єкти нежитлової нерухомості, що належать на праві приватної власності ТОВ «ХЛГЗ-плюс» зазнали значних пошкоджень. У результаті таких руйнівних ударів на прикінці березня початку квітня 2022 року було пошкоджено, зокрема, газопровід високого тиску на території Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод», через який надходило постачання газу на ТОВ «ХЛГЗ-плюс», крім цього уламками боєприпасів та вибуховою хвилею від інших ударів було зруйновано трубопроводи, пошкоджена будівля котельні ТОВ «ХЛГЗ-плюс», що підтверджується, зокрема, Актом обстеження будівель та споруд, пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, внаслідок збройної агресії російської федерації від 23.09.2022 р., складений комісією Малинівської селищної ради в присутності представника ВСУ, представників ТОВ «ЛГЗ «ПРАЙМ», ТОВ «Перший УГС», ТОВ «Харківський лікеро-горілчаний завод плюс».

За твердженнями відповідача у результаті пошкодження/руйнування газопроводу високого тиску, трубопроводів, будівлі котельні з кінця березня-початка квітня 2022 року по теперішній час на ТОВ «ХЛГЗ-плюс» відсутнє газопостачання.

На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.05.2022, відповідач вважає, що вимоги Позивача по даній справі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

10.12.2024 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив (вх.№31022), в якій позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що обставини щодо забезпечення АТ "Харківгаз" цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи АТ «Харківгаз», а також можливості розподілу (переміщення) належного споживачу природного газу газорозподільною системою у спірний період в об`ємах (обсягах), вказаних в актах наданих послуг, підтверджуються відповідними актами, які надані до позовної заяви. Відмова від підпису актів наданих послуг не є підтвердженням того, що така послуга не надавалась стороною договору.

АТ «Харківгаз» зазначає, що відповідачем не було надано належного доказу, який би засвідчив факт пошкодження об`єктів газоспоживання відповідача та/або його внутрішньобудинкової системи газопостачання, що б свідчило про неможливість виконання своїх зобов`язань за Типовим договором розподілу природного газу №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016 року за період травень 2022 року - червень 2023 року (надання послуги з розподілу природного газу та неможливість отримання такої послуги споживачем).

Відповідачем не надано відповідного звернення до АТ «Харківгаз» із належними доказами пошкодження/руйнування об`єкту газоспоживання, розташованого за адресою Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Олімпійська, 1.

При цьому, АТ «Харківгаз» зазначає, що відповідачем Оператору ГРМ вказаний Акт як підстава для перерахунку величини замовленої потужності споживачеві не надавався, також не направлялись акти про пожежу.

Щодо доданих відповідачем до матеріалів справи витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань позивач зазначає, що жодної інформації про пошкодження об`єктів газоспоживання відповідача та/або його внутрішньобудинкової системи газопостачання відповідача дані витяги з єдиного реєстру досудових розслідувань не містять, а отже не підтверджують факт неможливості надання АТ «Харківгаз» послуги з розподілу природного газу.

Крім того, позивач зазначав, що витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.03.2024, в якому зазначено, що 18 березня 2024 року о 23.20 в результаті обстрілу смт Малинівка Малинівської територіальної громади Чугуївського району Харківської області на вул.Олімпійська, буд.1 було частково знищено/пошкоджено виробничі/ господарчі будівлі, споруди, виробничі/технічні обладнання, устаткування, трубопровід, товарно-матеріальні цінності, які належали на праві приватної власності ТОВ «ХЛГЗ-плюс», не є належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки містить інформацію щодо подій, які відбувались у березні 2024 року поза межами визначеного у позовній заяві строку надання послуги з розподілу природного газу.

12.12.2024 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх.№31315), в яких проти позову заперечує в повному обсязі.

13.12.2024 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх.№31372), в яких проти позову заперечує в повному обсязі.

27.12.2024 року представник позивача надав до суду додаткові пояснення (вх.№32559), в яких позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Всі надані сторонами документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.01.2016 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (на момент укладання Публічне акціонерне товариство «Харківгаз», далі АТ «Харківгаз», позивач, Оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс" (далі ХЛГЗ - ПЛЮС, відповідач, споживач) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписанням споживачем Заяви-приєднання №09420WDWBIFP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі Заява).

Підписанням Заяви відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р. (далі Договір).

АТ «Харківгаз» надавало послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, визначеній Додатком № 4 до Договору, а саме: Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Олімпійська, 1.

Правовідносини між споживачем та Оператором ГРМ врегульовані Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс ГРМ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

АТ ОГС «Харківгаз» згідно норм чинного законодавства є Оператором газорозподільної системи, який до 01.07.2023 здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП № 809 від 19.06.2017.

Відповідно до Кодексу ГРМ, Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

У спірних правовідносинах відповідач згідно норм чинного законодавства має статус споживача природного газу (згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу).

Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глава 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2. Договору передбачено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами.

Відповідно до пункту 6.1. Договору (зі змінами) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, Оператором ГРМ було визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2022 рік, про що зазначено в Акті № ХА00041802 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021, яка становить: 76 004,08 м. куб величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 6 333,67 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, Оператором ГРМ було визначено обсяг замовленої річної потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в Акті № ХА00053735 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021, яка становить: 16 876,15 м. куб величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 1 406,35 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Акт надсилається оператором ГРМ споживачеві. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Крім того, відповідно до п. 6.8. розд. VI Типового договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі вищевикладеного та умов договору, Позивачем складено акти наданих послуг:

- № ХАЯ82009261 від 31.05.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2022 року склав 6 333,68 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,82 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82010909 від 30.06.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2022 року склав 6 333,67 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,80 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82012700 від 31.07.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у липні 2022 року склав 6 333,67 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,80 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82014388 від 31.08.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у серпні 2022 року склав 6 333,68 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,82 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82015833 від 30.09.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у вересні 2022 року склав 6 333,68 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,82 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82017704 від 31.10.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у жовтні 2022 року склав 6 333,66 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,78 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82019411 від 30.11.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у листопаді 2022 року склав 6 333,68 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,82 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ82021065 від 31.12.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у грудні 2022 року склав 6 333,67 м. куб., вартість наданих послуг складає 15 124,80 грн (в т.ч. ПДВ 2 520,80 грн);

- № ХАЯ70256 від 31.01.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у січні 2023 року склав 1 406,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,37 грн (в т.ч. ПДВ 559,73 грн);

- № ХАЯ70528 від 28.02.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у лютому 2023 року склав 1 406,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,37 грн (в т.ч. ПДВ 559,73 грн);

- № ХАЯ70786 від 31.03.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у березні 2023 року склав 1 406,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,37 грн (в т.ч. ПДВ 559,73 грн);

- № ХАЯ71044 від 30.04.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2023 року склав 1 406,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,37 грн (в т.ч. ПДВ 559,73 грн);

- № БХ000008678 від 31.05.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2023 року склав 1 406,34 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,34 грн (в т.ч. ПДВ 559,72 грн);

- № БХ000011210 від 30.06.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2023 року склав 1 406,35 м. куб., вартість наданих послуг складає 3 358,37 грн (в т.ч. ПДВ 559,73 грн).

Дані акти наданих послуг направлялись споживачеві разом із листом від 26.12.2022 №610-Сл-15985-1222 та досудовим попередженням від 23.12.2022 №610-Сл-15920-1222 (відправлено 27.12.2022), Претензією від 23.08.2023 №1230 (відправлено 24.08.2023).

Позивач зазначає, що ним у повному обсязі виконано свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу Відповідача до газорозподільної системи та надання послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу згідно умов Договору, зокрема у спірний період - травень 2022 - червень 2023.

В свою чергу, за твердженнями позивача, відповідачем не виконано зобов`язання за договором в частині оплати вартості величини річної замовленої потужності. На теперішній час заборгованість відповідачем не погашена.

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за період травень 2022 року - червень 2023 року становить 141148,62 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свої зобов`язань за договором, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 12907,90 грн та 3% річних у розмірі 5000,14 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до матеріалів справи та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2494, зареєстрованого Міністерством юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРС).

Кодекс ГРС визначає, зокрема умови забезпечення: надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 розділу VІ Кодексу ГРС).

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу).

Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глава І розділ 1 Кодексу ГРМ).

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 09420WDWBIFP016 від 01.01.2016.

Отже відповідач приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, та взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати умови зазначеного договору, в тому числі в частині оплати вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором.

Із обставин спору та матеріалів справи слідує, що АТ "Харківгаз" надавало послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначена Додатком №4 до Типового договору розподілу природного газу та додається до заяви-приєднання, а саме: смт Малинівка, вул. Олімпійська, буд.1

Згідно з пунктом 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язувався надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ, згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2. договору передбачено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього договору змінами.

Відповідно до пункту 6.1. договору (зі змінами) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно з пунктом пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було визначено плановий обсяг замовленої річної потужності споживача на 2022 рік, про що сторонами складено Акт № ХА00041802 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021, яка становить: 76 004,08 м. куб величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 6 333,67 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, Оператором ГРМ було визначено обсяг замовленої річної потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в Акті № ХА00053735 приймання-передачі природного газу від 30.09.2021, яка становить: 16 876,15 м. куб величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 1 406,35 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Відповідно до пункту 6.8. Договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що в період з травня 2022 року по червень 2023 року позивачем було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, про що свідчать акти наданих послуг та акт приймання-передачі природного газу, які надіслані на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Згідно з положеннями абзацу 3 пункту 10 глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС, споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з абз.1 п.6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Статтею 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Як встановлено судом, позивач направляв на адресу відповідача Акти разом із листом від 26.12.2022 №610-Сл-15985-1222 та досудовим попередженням від 23.12.2022 №610-Сл-15920-1222, Претензією від 23.08.2023 №1230.

Однак відповідач вмотивованої відмові від підписання актів не надав, також і не надав відповіді на претензію.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені положення законодавства вказують, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним. Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Матеріали справи підтверджено, що відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалась вартість наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за договором №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016, а тому позивачем обґрунтовано розраховано та заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 141148,62 грн.

Відповідачем доказів оплати заборгованості чи контррозрахунку суми боргу до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 141148,62 грн за період з травня 2022 року по червень 2023 року підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, суд виходить з наступного.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» шляхом видачі сертифіката.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.1 ст. 617 ЦК України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому, а сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 в справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Суд звертає увагу на той факт, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Посилання відповідача на те, що збройна агресія рф та введення воєнного стану є загальновідомою обставиною, автоматично не мотивує та не обґрунтовує, як саме наведені обставини вплинули на виконання обов`язку відповідача.

Так, зокрема, Листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України офіційно повідомила загалом про воєнний стан й його вплив на виконання обов`язків суб`єктами господарювання в Україні.

У той же час даний лист не містить ідентифікувальних ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за спірним зобов`язанням, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014.

Сторони є суб`єктами господарювання, тому в разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність провадиться ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків вчинення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Відповідні висновки викладені, зокрема, у постанові КГС ВС від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22.

Посилаючись на розділ Х Типового договору щодо форс-мажорних обставин, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.-7.1, яка засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», лист НКРЕКП від 24.05.2022 «Щодо оплати послуг розподілу природного газу та визначення обсягів споживання природного газу в умовах дії воєнного стану» в якому зазначено, що якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкову систему газопостачання, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу, споживач відмовився від підписання актів наданих послуг з розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення ТОВ "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс" до позивача з пропозицією розірвати Типовий договір розподілу природного газу, суд відхиляє твердження відповідача про відсутність обов`язку оплати послуг з розподілу. У спірний період позивач забезпечував працездатність газорозподільної системи та забезпечував можливість відповідачу отримувати природний газ, у зв`язку з чим вказані послуги належать до оплати.

З моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

З цього питання суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №922/1703/20, який врахував, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, підтримав висновки суду апеляційної інстанції про існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019.

У листі регулятора НКРЕКП від 18.08.2022 №8526/16, на який посилається відповідач, вказано, що якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішні газопроводи, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг природного газу.

При цьому НКДРСЕКП звернуло увагу Операторів ГРМ, що у разі якщо об`єкти газопостачання споживачів природного газу були частково або повністю зруйнованими внаслідок бойових дій (форс-мажорних обставин) або пошкодження газорозподільної інфраструктури призвело до унеможливлення використання споживачем свого права доступу до газорозподільної системи для споживання природного газу, Оператори ГРМ не мають підстав для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по таких об`єктах споживачів та їх передачі на інформаційну платформу Оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

У п. 1 ч.1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з пунктами 10.1 - 10.4 розділу Х Типового договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору.

Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Тобто розділом Х Типового договору не передбачено звільнення від виконання зобов`язань, а передбачено звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань, а також передбачено відкладення виконання зобов`язань на строк дії форс-мажорних обставин за умови повідомлення іншої сторони про їх виникнення протягом 14 днів.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач направляв на адресу позивача у визначений договором строк повідомлень про настання форс-мажорних обставин з відповідними документами.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, в якій зазначено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи Акт обстеження будівель та споруд, пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, внаслідок збройної агресії російської федерації від 23.09.2022, акти про пожежу, витяги з реєстру досудових розслідувань, звіт за результатами обстеження нежитлових будівель та споруд, до яких долучено відповідні фотознімки. З цих документів, вбачається, що майно Відповідача внаслідок обстрілів артилерією частково зазнало певних ушкоджень. Водночас, Відповідачем не доведено, що ці пошкодження призвели до унеможливлення реалізації Споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу у спірному періоді.

Належних та допустимих доказів пошкодження об`єкту газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкової системи газопостачання, яке призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу у спірний період, споживачем не надано ані позивачеві у визначений законодавством строк, ані до суду.

Додана відповідачем до матеріалів справи копія Сертифікату №6300-24-1481 від 31 липня 2024 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчує форс-мажорні обставини щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, та з урахуванням п. 32-1 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Тобто, зазначений Сертифікат №6300-24-1481 від 31 липня 2024 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) не засвідчує факту неможливості надання АТ «Харківгаз» послуги з розподілу природного газу в період з травня 2022 року по червень 2023 року включно та факту неможливості отримання ТОВ «ХЛГЗ-ПЛЮС» отримання послуги з розподілу природного газу в період з травня 2022 року по червень 2023 року по комерційні точці обліку, визначеній Додатком № 4 до Договору, а саме: Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Олімпійська, 1, а відтак не може вважатись належним та допустимим доказом, на який відповідач посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору розподілу природного газу, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, з огляду на таке.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем не доведено наявності форс-мажорних обставин, внаслідок яких він не міг виконувати свої зобов`язання з оплати послуг розподілу природного газу, які йому надавав позивач у період травень 2022-червень 2023 року.

Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 141148,62 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних у розмірі 5000,14 грн та інфляційних втрат у розмірі 12907,90 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" як Постачальник виконало свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, проте Відповідач умови Договору щодо своєчасної сплати за розподіл природного газу у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого Відповідачу нараховані 3% річних у сумі 5000,14 грн та індекс інфляції у сумі 12907,90грн.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 5000,14грн 3% річних та 12907,90грн інфляційних підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про застосування положень частини 10 статті 238 ГПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що остання передбачає право, а не обов`язок суду зазначити про нарахування відсотків або пені у рішенні про стягнення боргу, і таке право надано суду для нарахування відсотків, або для нарахування пені, тобто за вибором позивача один з видів відповідальності.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до приписів статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування частини 10 статті 238 ГПК України у даному випадку сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих відсотків за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

При цьому суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, яке регулює таке нарахування, оскільки імперативною частиною 10 статті 238 ГПК України не передбачено право суду зазначати в рішенні про нарахування інфляційних втрат на суму основного боргу.

Суд зазначає, що індекс інфляції за своєю економічною суттю є показником, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а отже не підпадає під дію частини 10 статті 258 ГПК України, на що звертає увагу Північний апеляційний господарський суд у постанові від 13.09.2023 по справі №911/952/22.

За приписами частини 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи викладене, наявні правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду 3% річних на суму непогашеного за договором №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016 боргу у розмірі 141148,62 грн за такою формулою: С * 3/100 * Д / 365, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, доказів оплати заборгованості, контррозрахунку боргу до суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, та відповідачем не спростовані, отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс" (адреса: 63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт Малинівка, вул.Олімпійська, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (адреса: 61109, м.Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ) заборгованість за Договором розподілу природного газу №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016 року за період з травня 2022 року по червень 2023 року у сумі 141148,62 грн, 3% річних в сумі 5000,14грн, інфляційні втрати в сумі 12907,90 грн, а також 2422,40 грн судового збору.

Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 20.01.2024 у справі №922/4041/24 здійснювати нарахування до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський лікеро-горілчаний завод - Плюс" (адреса: 63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт Малинівка, вул.Олімпійська, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул.Безлюдівська, буд. 1, ) 3% річних на суму непогашеного за договором №09420WDWBIFP016 від 01.01.2016 боргу в розмірі 141148,62 грн за такою формулою: С * 3/100 * Д / 365, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "20" січня 2025 р.

Суддя К.В. Аріт