ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. Справа № 910/13264/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 (суддя Грєхова О.А.)

у справі № 910/13264/24 Господарського суду міста Києва

за позовом фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича

до Головного управління ДПС у м. Києві

про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 800 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 позовну заяву фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича до Головного управління ДПС у м. Києві про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 800 000,00 грн повернуто.

Ухвала суду мотивована тим, що у встановлений судом строк (до 11.11.2024 включно) позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/13264/24.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13264/24, фізична особа-підприємець Кутін Артем Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що поставлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що квитанція про направлення копії позовної заяви була сформована автоматично, без участі користувача, і зазначення в ній Державної податкової служби України замість Головного управління ДПС у м. Києві відбулось не з вини позивача, до того ж, зазначений у квитанції код ЄДРПОУ відповідає саме відповідачу у даній справі. Порушень процесуального закону при поданні позову позивачем не допущено, а відтак відсутні правові підстави для усунення недоліків позовної заяви.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13264/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 06.01.2025.

Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Позиції учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У листопаді 2024 року фізична особа-підприємець Кутін Артем Олексійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 800 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/13264/24 позовну заяву залишено без руху, оскільки докази направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами до кабінету користувача ЄСІТС - Державній податковій службі України, не можуть вважатися належним доказом направлення таких документів відповідачу - Головному управлінню ДПС у м. Києві, а отже, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу. Зазначеною ухвалою встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду, та спосіб їх усунення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 отримано позивачем 05.11.2024, про що свідчить повідомлення про доставку електронного листа.

Відтак позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 11.11.2024 включно.

13.11.2024 судом першої інстанції отримано клопотання, сформоване позивачем у системі "Електронний суд" 12.11.2024, в якому позивач погодився з тим, що в тексті квитанції № 1947494 від 28.10.2024 адресатом зазначена Державна податкова служба України, . Водночас позивач вказав, що за даними підсистеми ЄСІТС "Наявність кабінету" належить органу державної влади - Головне управління ДПС у м. Києві, відповідно, Державна податкова служи України, згідно з ЄДР та ЄСІТС, має . Тобто, за доводами позивача, відбулось некоректне відображення інформації в ЄСІТС, а позаяк файли квитанцій про доставку документів формуються автоматично, без участі користувачів, то, відповідно, вини позивача в цьому немає. На підставі зазначеного, позивач просив суд відкрити провадження у даній справі.

Місцевий господарський суд, враховуючи, що у встановлений судом строк (до 11.11.2024 включно) не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/13264/24, дійшов висновку про повернення позовної заяви фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України у позовній заяві має міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно із частинами першою, третьою, четвертою, сьомою статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 позовну заяву фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду, та спосіб їх усунення.

Підставою для залишення позовної заяви без руху стало неподання позивачем доказів на підтвердження відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу.

Зокрема, судом встановлено, що в підтвердження направлення відповідачу - Головному управлінню ДПС у м. Києві копії позовної заяви і доданих до неї документів, представником позивача додано квитанцію № 1947494 від 28.10.2024 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС - Державній податковій службі Україні.

При цьому судом враховано положення ч. 1, 3 ст. 45 ГПК України, згідно з якими сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Оскільки позивач визначив відповідачем саме Головне управління ДПС у м. Києві, суд дійшов обґрунтованого висновку, що доказ направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами до кабінету користувача ЄСІТС - Державній податковій службі Україні, не може вважатися належним доказом направлення таких документів відповідачу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Закону від 01.12.2022 № 2801-IX з 31.12.2023 у тексті ГПК України слово "інформаційно-телекомунікаційна" в усіх відмінках і числах замінено словом "інформаційно-комунікаційна" у відповідному відмінку і числі. Тобто найменування ЄСІТС замінено на ЄСІКС, що, однак, не має визначального впливу на зміст норм, які регулюють функціонування та використання цієї системи (аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 30.08.2024 у справі № 908/3731/23).

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 отримано представником позивача 05.11.2024, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, Господарським судом міста Києва правильно встановлено, що з урахуванням дати отримання позивачем ухвали від 04.11.2024 у справі № 910/13264/24, в якій було встановлено позивачу строк на усунення недоліків - протягом п`яти днів із дня отримання ухвали, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 11.11.2024 включно.

У встановлений строк позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2024, що не заперечується самим позивачем.

Натомість 12.11.2024 позивач подав до суду першої інстанції через підсистему "Електронний Суд" клопотання, в якому погодився з тим, що в тексті квитанції № 1947494 від 28.10.2024 адресатом зазначена Державна податкова служба України, . Водночас у вказаному клопотанні позивач повідомив, що доказ направлення копії електронного документа до електронного кабінету користувача ЄСІТС сформовано автоматично, без участі користувача, і зазначення у квитанції Державної податкової служби України замість Головного управління ДПС у м. Києві відбулось не з вини позивача, до того ж, зазначений у квитанції код ЄДРПОУ відповідає саме відповідачу у даній справі.

Із цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивачу був установлений строк, протягом якого він мав усунути недоліки, проте у зазначений строк він не повідомив суд про відповідні обставини.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 30.08.2024 у справі № 908/3731/23 вказав, що з 05.10.2021 в Україні розпочала функціонувати ЄСІТС.

05.10.2021 набрало чинності Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС).

Отже, 05.10.2021 є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний Суд", підсистеми відеоконференцзв`язку (30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті "Голос України" оголошення про створення та забезпечення функціонування вказаних підсистем (модулів) ЄСІТС) (див. п. 7.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 204/2321/22).

Вища рада правосуддя також вказала, що використання підсистем (модулів) ЄСІТС здійснюється у порядку, визначеному Положенням про ЄСІТС, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Електронний кабінет є сервісом, який розроблений та запропонований державою всім учасникам судових процесів. Особливістю повноцінного онлайн судочинства (електронного суду) є те, що особа - учасник справи повинна мати можливість вчинити будь-які процесуальні дії онлайн, у режимі 24/7, без необхідності фізичного відвідування пошти, банку чи суду.

Отже, відповідно до ч. 1, 4 ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує ЄСІКС. ЄСІКС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до п. 29 Положення про ЄСІТС у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що, виходячи з норм Положення про ЄСІТС та процесуального законодавства, які регулюють порядок використання підсистем (модулів) цієї системи, суд не наділений повноваженнями перевіряти достовірність доказів, сформованих ЄСІКС, у тому числі і шляхом співставлення кодів ЄДРПОУ. Доказ, доданий до позовної заяви, про направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами до кабінету користувача ЕСІКС - Державній податковій службі Україні, не є належним доказом направлення копії позовної заяви Головному управлінню ДПС у м. Києві, яке визначено відповідачем у справі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Одним з елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Отже, ненадсилання на адресу відповідача копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також порушує права іншої сторони, зокрема, позбавляє можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/13264/24, та правомірно повернув позовну заяву на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини в справі Perez deRada Cavanilles проти іспанії (№ 2809095, рішення від 28.10.1998) зазначає, що право доступу до суду має не тільки існувати, але й бути практичним та ефективним. Просте існування права в законі доступу не є достатнім. Наприклад, воно може бути порушене такими чинниками, як існування процесуальних перепон, які заважають або зменшують можливості звернення до суду (занадто суворе тлумачення національними судами процесуальної норми (надмірний формалізм), що може позбавити заявників права доступу до суду, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету, а слід дотримуватися розумного ступеня пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Разом із тим, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції слушно звернув увагу позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення (ухвали) відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кутіна Артема Олексійовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13264/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська