РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2025Справа № 910/11976/24

За позовом ОСОБА_1

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ"

відповідача-2: Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Піскунова О.Ю.

Представники:

від позивача - Чередниченко Д.О.

від відповідача-1 - не з`явився

від відповідача-2 - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" (далі - відповідач-1, ТОВ "ДРІНК СМАРТ"), Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" та ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України;

- зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити державну реєстрацію зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" в частині зміни керівника цього товариства шляхом внесення запису про виключення з дня набрання судовим рішенням законної сили та на його підставі із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

31.10.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2024, до якої додано позовну заяву у новій редакції з урахуванням виправлених недоліків.

01.11.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення до заяви на усунення недоліків на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2024.

Судом прийнято до розгляду позовну заяву у новій редакції, доданій до заяви на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 відкрито провадження у справі № 910/11976/24, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 09.12.2024 о 10:00 год.

У підготовче засідання, призначене на 09.12.2024, представники позивача та відповідачів не з`явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 09.12.2024, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.01.2025 о 14:00 год.

12.12.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надйшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-2.

У судове засідання, призначене на 13.01.2025, з`явився представник позивача.

Представники відповідачів-1, 2 у судове засідання, призначене на 13.01.2025, не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судом задовлено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-2.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 явка учасників справи у судове засідання, призначене на 13.01.2025, визнана не обов`язковою.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 13.01.2025, за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-2.

У судовому засіданні 13.01.2025 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

З`ясувавши обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" (далі - ТОВ "ДРІНК СМАРТ", Товариство, відповідач-1) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.01.2018, розмір статутного капіталу 2 853,66 грн.

Єдиним засновником (учасником) Товариства є ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD), резиденство: Ізраїль; місцезнаходження: Ізраїль, Бар Йехуда Роуд 300, Хайфа; розмір частки засновника (учасника): 2 853,66 грн.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) зазначив, що був призначений на посаду директора ТОВ "ДРІНК СМАРТ" на підставі рішення установчих зборів ТОВ "ДРІНК СМАРТ" (протокол № 18-1 від 15.01.2018). Також позивач зазначив, що трудовий договір між Товариством та позивачем не укладався.

У травні 2024 року позивачем було прийнято рішення звільнитись із займаної посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим складено та направлено відповідну заяву про звільнення на адресу ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та єдиного учасника (ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD)). Також позивачем було направлено ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та єдиному учаснику повідомлення з проханням прийняти рішення одноосібним учасником про звільнення директора за власним бажанням з дотриманням вимог статті 38 Кодексу законів про працю України з 24.05.2024.

За наведених обставин позивач вважає, що ним була дотримана процедура припинення його правовідносин з управління ТОВ "ДРІНК СМАРТ" як директора. На твердження позивача, у випадку звільнення позивача з посади директора не застосовується порядок скликання загальних зборів учасників товариства, визначений Статутом, оскільки протягом року після набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідачльністю" Статут Товариства не було приведено у відповідність до вимог закону, тому до спірних правоідносин мають застосовуватись саме положення закону, якими врегульовано, що у випадку наявності єдиного учасника у товариств, загальні збори не скликаються, а рішення приймається одноосібно учасником такого товариства.

Оскільки єдиний учасник ТОВ "ДРІНК СМАРТ" не розглянув заяву позивача і не ухвалив відповідне рішення, що позбавило позивача можливості з незалежних від нього причин припинити свої повноваження як директора Товариства у позасудовому порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання припиненими трудових відносин між ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "ДРІНК СМАРТ" за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України.

Крім того, враховуючи наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про позивача як керівника ТОВ "ДРІНК СМАРТ", позивачем заявлено також вимогу про зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити державну реєстрацію зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" в частині зміни керівника цього товариства шляхом внесення запису про виключення з дня набрання судовим рішенням законної сили та на його підставі із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ".

Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Враховуючи приписи ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням установчих зборів ТОВ "ДРІНК СМАРТ", оформленим протоколом № 18-1 від 15.01.2018, ОСОБА_1 призначено на посаду директора Товариства (а.с. 85-93 т. 1).

Відомості про ОСОБА_1 як керівника (директора) ТОВ "ДРІНК СМАРТ" внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 34-39 т. 1).

В даному випадку позивач просить суд визнати припиненими його трудові відносини з ТОВ "ДРІНК СМАРТ".

Позивач стверджує, що трудовий договір між ним та ТОВ "ДРІНК СМАРТ" не укладався, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 висловила правову позицію про те, що суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, які фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, вислвлену у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20, згідно якої за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина 2 статті 38 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина 12 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та / або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством (пункти 8.14, 8.15, 8.19, 8.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20).

Наведеними висновками Велика Палата Верховного Суду відступала від висновків Верховного Суду про застосування в подібних правовідносинах положень законодавства про працю, зокрема, статті 38 КЗпП України, викладених у постановах від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, від 17.03.2021 у справі № 761/40378/18 та від 19.01.2022 у справі № 911/719/21, зокрема, в частині тверджень про те, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні, а також про те, що визначальним при вирішенні справ цієї категорії є не перевірка дотримання керівником юридичної особи порядку скликання загальних зборів учасників товариства, а волевиявлення працівника на звільнення з роботи та дотримання ним процедури звільнення, передбаченої частиною першою статті 38 КЗпП України.

Необхідність такого відступу зумовлена тим, що у справах № 761/40378/18, № 758/1861/18 та № 911/719/21 Верховний Суд застосував норми законодавства про працю та поклав їх в основу своїх висновків, зроблених у спорах за позовами директорів, які були обрані рішеннями загальних зборів учасників, за відсутності встановлених судами обставин укладення з ними трудових договорів (контрактів), що суперечить викладеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Статут ТОВ "ДРІНК СМАРТ", затверджений установчими зборами ТОВ "ДРІНК СМАРТ" згідно протоколу № 18-1 від 15.01.2018, містить такі положення:

- Учасниками Товариства виступають: юридична особа за законодавством Держави Ізраїль - ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD) (адреса місцезнаходження: Бар Йехуда Роуд 300, Хайфа, Ізраїль; створена та зареєстрована 06 вересня 2017 року). ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD) надалі іменується як учасник або засновник (п. 11, 12);

- Товариство має такі органи управління: вищий орган Товариства: Загальні збори учасників; виконавчий орган Товариства: Директор, який є одноособовим виконавчим органом Товарства (пп 71.1, 71.2 п. 71);

- до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить призначення та звільнення директора (пп 82.5 п. 82);

- директор призначається та звільняється з посади Загальними зборами учасників. Якщо Загальні Збори учасників не визначили строк повноважень Директора, то Директор має виконувати свої обов`язки до моменту його звільнення з посади Загальними зборами Учасників. Повноваження Директора можуть бути припинені відповідно до рішення Загальних зборів учасників у будь-який час та з будь-яких підстав у відповідності до законодавства України (п. 100).

- чергові та позачергові Загальні збори учасників можуть бути скликані, зокрема, Директором Товариства; Директором організовує скликання чергових та позачергових Загальних зборів учасників (направляє відповідні запрошення, приймає заяви, ін.); учасники Товариства повідомляються про проведення Загальних зборів учасників письмово із зазначенням часу, місця проведення та порядку денного зборів, не менше як за 30 (тридцять) днів до дати скликання Загальних зборів учасників повідомлення про проведення зборів надсилається кожному учаснику Товариства поштовим або факсимільним зв`язоком, на електронну адресу (електронний поштовий ящик, зареєстрований в Інтернеті) або вручається під розписку; офіційними даними засобів поштового чи факсимільного зв`язоку, електронної адреси (електронного поштового ящика, зареєстрований в Інтернеті) є дані учасників, зазначені в Статуті та рішеннях (протоколах) Загальних зборів учасників (п. 92-94).

Як вбачається із Статуту ТОВ "ДРІНК СМАРТ", він був затверджений установчими зборами засновників згідно протоколу №18-1 від 15.01.2018.

06.02.2018 прийнято Закон України № 2275-VIII "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.2018.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., №49, ст. 682 із наступними змінами) у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18 зазначив, що наведену норму потрібно тлумачити так, що протягом року з дня набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема, Закону України "Про господарські товариства". Якщо протягом "перехідного періоду" (одного року з дня набрання чинності законом) товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Якщо товариство не внесе відповідні зміни до статуту через рік після набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", то у такому разі положення статуту, які не відповідають цьому Закону, не застосовуються, натомість учасники товариства повинні керуватися нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Як вбачається з матеріалів справи, Статут ТОВ "ДРІНК СМАРТ" не було приведено у відповідність до вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим законом, рівно як і станом на дату звернення позивача з позовом до суду, з урахуванням чого положення Статуту ТОВ "ДРІНК СМАРТ" у частині порядку скликання та проведення загальних зборів учасників не кореспондуються із положеннями ст. 37 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а відтак до спірних правовідносин мають застосовуватись положення закону, а не статуту.

Статтею 31 Закону Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).

Статті 32, 33, 34, 35, 36 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" містять положення про: порядок скликання загальних зборів учасників товариства; проведення загальних зборів учасників товариства; прийняття рішень загальними зборами учасників з питань порядку денного, заочне голосування; рішення загальних зборів учасників, прийняте шляхом опитування.

Статтею 37 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено особливості проведення загальних зборів учасників товариством, що має одного учасника, а саме встановлено:

1. У товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника (ч. 1 ст. 37).

2. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Отже, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" врегульовано, що у випадку наявності у товариства одного учасника, загальні збори не скликаються, а рішення приймається таким учасником товариства одноособово.

10.05.2024 ОСОБА_1 була складена та направлена на адреси ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та єдиного учасника ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD), зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, заява про звільнення його з посади Директора ТОВ "ДРІНК СМАРТ" з 24.05.2024 за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 40, 43, 44 т. 1).

Також ОСОБА_1 було направлено на адреси ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та єдиного учасника ДРІНК СМАРТ ЛТД (DRINK SMART LTD), зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повідомлення з проханням прийняти рішення про звільнення його з посади Директора ТОВ "ДРІНК СМАРТ" за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України згідн поданої заяви з 24.05.2024 (а.с. 41- 44 т. 1).

Наведені вище заява та повідомлення були направлені також електронним листом на адресу електронної пошти ТОВ "ДРІНК СМАРТ" та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи - ОСОБА_2 (а.с. 45-47 т. 1).

Отже, з огляду на встановлені судом у даній справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено дії для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу Товариства, які узгоджуються із положеннями Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Надані позивачем докази направлення наведених вище заяви та повідомлення суд визнає належними та допустимими, що свідчить про вчинення позивачем всіх залежних від нього дій задля припинення своїх повноважень на посаді керівника (директора) Товариства.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "ДРІНК СМАРТ" на підставі рішення єдиного учасника цього товариства та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін відомостей про юридичну особу в частині зміни керівника ТОВ "ДРІНК СМАРТ".

Наведене дає підстав для висновку про те, що права позивача були порушені внаслідок позбавлення його можливості припинити свої повноваження як керівника (директора) Товариства з незалежних від нього причин.

Як встановлено судом, у цій справі позивач звернувся до суду саме за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності щодо прав і обов`язків у відносинах представництва з Товариством.

Водночас суд звертає увагу на те, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови у позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені у відповідності до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства. Такі висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 910/7987/22 (пункт 5.30).

Суд вважає, що належним способом захисту інтересів позивача в розрізі існуючою правової невизначеності є визнання припиненими представницьких правовідносин з Товариством, що забезпечить ефективність наданого судового захисту задля захисту визначеного інтересу позивача.

Отже, за відсутності рішення єдиного учасника товариства про звільнення керівника, останній з метою захисту своїх прав може звернутися до суду. Належним та ефективним способом захисту його прав та законних інтересів у такому випадку буде вимога про припинення повноважень на посаді керівника (директора) товариства за рішенням суду, які будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ".

Щодо вимог позивача про зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити державну реєстрацію зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" в частині зміни керівника цього товариства шляхом внесення запису про виключення з дня набрання судовим рішенням законної сили та на його підставі із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ", суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться зокрема такі відомості про юридичну особу як відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Приписами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 25 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, виходячи з викладеного, можна дійти висновку, що процедура припинення повноважень особи на посаді керівника (директора) має супроводжуватись внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змін до відомостей про керівника юридичної особи.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення про припинення повноважень позивача на посаді керівника (директора) відповідача-1, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити відповідну державну реєстрацію, у такий спосіб: зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме до графи: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по-батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи" внести запис про припинення повноважень ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" на посаді керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" на підставі рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11976/24.

При цьому суд зазначає, що зобов`язання відповідача-2 на підставі судового рішення здійснити дії щодо внесення до ЄДР відповідних змін до відомостей про керівника юридичної особи, без виключення при цьому з ЄДР відомостей про попереднього керівника юридичної особи, не буде примушенням державного реєстратора здійснити дії, які суперечать статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", а також не буде порушувати публічний порядок.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд доходить висновку про задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 6 056,00 грн.

Відповідачі-1, 2 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи задоволення позову, приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-1, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір у даній справі.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Припинити повноваження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" (Україна, 04116, місто Київ, провулок Тбіліський, будинок 4/10; ідентифікаційний код 41870456).

3. Зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію (Україна, 01054, місто Київ, вул. Хмельницького Богдана, будинок 24; ідентифікаційний код 37405111) внести зміни до відомостей про юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме до графи: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по-батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи" внести запис про припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" на підставі рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11976/24.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІНК СМАРТ" (Україна, 04116, місто Київ, провулок Тбіліський, будинок 4/10; ідентифікаційний код 41870456) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 6 056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп.) судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 20.01.2025

Суддя Оксана ГУМЕГА