ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025м. ДніпроСправа № 904/5245/24
За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-дизайн Торговий дім", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 17 195,44грн

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-дизайн Торговий дім" заборгованість у розмірі 17 195,44грн, з яких:

- основний борг у розмірі 16 480,14грн;

- 3 % річних у розмірі 147,67грн;

- втрати від інфляції у розмірі 567,63грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії №0341-05032 від 01.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 справу №904/5245/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Терьошкіна, буд. 21, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400 (а.с. 45).

Направлена судом на адресу відповідача ухвала про порушення провадження повернута підприємством зв`язку з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 82-84).

Відповідно до п. 5 частини шостої ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, якщо відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Неотримання ухвали у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідками дій (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).

Відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Окрім того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство" (п. 1 Статуту).

ПАТ НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802, п. 3.2 Статуту ПАТ "НЕК "Укренерго" (публічно доступний за адресою https://ua.energy/pro_kompaniyu/statut/statut-ta-ustanovchi-dokumenty/).

Відповідно до пункту 55 частини першої ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" ПАТ НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі (юридичної особи), відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

01 січня 2019 року між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мега-Дизайн Торговий дім" (споживач) укладений договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії (договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2021) № 0341-05032 (а.с. 9-10, 18-19).

За умовами пункту 1.1 договору власник мереж надає Споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії, на межі балансової належності до електромереж згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток № 1 до цього договору) (п. 2.2. договору).

Власник мереж має право на отримання від споживача плати за перетікання реактивної електричної енергії, визначеної відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі (далі - Методика обчислення плати) (п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2021).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що на підставі показів засобів вимірювальної техніки електричної енергії у терміни (строки), передбачені Графіком зняття показів засобів вимірювальної техніки електричної енергії (додаток 2 до цього договору), споживачем та власником мереж оформлюються такі документи: акт про обсяг переданої споживачу електричної енергії; акт результатів замірів електричної потужності.

Розрахунковим вважається календарний місяць, для якого виконуються розрахунки обсягів перетікання реактивної електроенергії та обсяги споживання реактивної електроенергії по точках приєднання до електромереж власника мереж (п. 4.4 договору).

Розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформлюється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (п. 4.5 договору).

Датою оплати рахунку приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок власника мереж. Термін оплати рахунків, зазначений на платіжному повідомленні, та не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку споживачем (п. 8 Порядку).

Пунктом 5.3 договору встановлено, що у разі внесення платежів, передбачених пунктом 2.2 глави 2 цього договору, з порушенням термінів (строків) споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

Договір укладається строком на один рік, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку одна із сторін не повідомить іншу про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін (строк) за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, встановленому чинним законодавством (п.7.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

За приписами статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії №0341-05032 від 01.01.2019 був чинним протягом спірного періоду.

На підтвердження належного надання оператором системи послуг споживачу, відповідно до умов договору, позивачем надані Акти здачі приймання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії:

№РА-0002787 від 30.04.2024 за квітень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 13 164кВАр*год, на суму 2 158,26грн (а.с. 30);

№РА-0002908 від 31.05.2024 за травень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 12 081кВАр*год, на суму 2 053,69грн (а.с. 33);

№РА-0003033 від 30.06.2024 за червень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 10 452кВАр*год, на суму 2 564,00грн (а.с. 38);

№РА-0003159 від 31.07.2024 за липень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 9 562кВАр*год, на суму 2 905,99грн (а.с. 31);

№РА-0003279 від 31.08.2024 за серпень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 9 920кВАр*год, на суму 3 411,58грн (а.с. 32);

№РА-0003396 від 30.09.2024 за вересень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 10 102кВАр*год, на суму 3 386,62грн (а.с. 28);

№РА-0003514 від 31.10.2024 за жовтень 2024 року, розрахункове значення споживання реактивної електричної енергії WQс = 9 949кВАр*год, на суму 3 340,69грн (а.с. 29).

Також позивачем були виставлені рахунки-фактури на оплату на загальну суму 19 820,83грн:

№Р-0002810/0341-05032 від 07.05.2024 за квітень 2024 року на суму 2 158,26грн (а.с. 22);

№Р-0002930/0341-05032 від 07.06.2024 за травень 2024 року на суму 2 053,69грн (а.с. 25);

№Р-0003054/0341-05032 від 08.07.2024 за червень 2024 року на суму 2 564,00грн (а.с. 26);

№Р-0003176/0341-05032 від 08.08.2024 за липень 2024 року на суму 2 905,99грн (а.с. 23);

№Р-0003296/0341-05032 від 09.09.2024 за серпень 2024 року на суму 3 411,58грн (а.с. 24);

№Р-0003413/0341-05032 від 08.10.2024 за вересень 2024 року на суму 3 386,62грн (а.с. 20);

№Р-0003531/0341-05032 від 08.11.2024 за жовтень 2024 року на суму 3 340,69грн (а.с. 21).

Зазначені акти та рахунки направлялись відповідачу через систему електронного документообігу АСКОД 08.05.2024, 10.06.2024, 09.07.2024, 09.08.2024, 10.09.2024, 09.10.2024, 11.11.2024 (а.с. 27).

Заперечень щодо відомостей, викладених в актах здачі-приймання послуг від відповідача не надходило.

В обумовлений договором строк відповідач оплату наданих послуг не провів, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 16 480,14грн, за період квітень - вересень 2024 року.

Позивач посилається на те, що ним належним чином виконано зобов`язання, надано послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повної оплати не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення основного боргу у розмірі 16 480,14грн, 3% річних у розмірі 147,67грн, інфляційних втрат у розмірі 567,63грн, що і стало причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, укладений між сторонами по справі договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 0341-05032 від 01.01.2019, який за своєю суттю є договором про надання послуг, є підставою для виникнення у сторін договору зобов`язань відповідно до ст. 173, 174 ГК України (ст. 11, 202, 509 ЦК України) та згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За умовами п. 2.2. договору споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії, на межі балансової належності до електромереж згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток № 1 до цього договору).

Термін оплати рахунків, зазначений на платіжному повідомленні, та не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку споживачем (п. 8 Порядку).

В п. 50 частини першої ст. 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що операційний день це день, протягом якого надавач платіжних послуг платника або надавач платіжних послуг отримувача, залучений до виконання платіжної операції, здійснює свою діяльність, необхідну для виконання платіжних операцій.

З 01 квітня 2023 року Національний банк здійснив перехід на нове покоління СЕП, відтоді система функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022 та в режимі роботи 24/7/365 з датою поточного календарного дня.

При цьому цілодобове функціонування системи електронних платежів та платіжних систем лише підвищує вимоги до технологічних рішень та технічної оснащеності надавачів платіжних послуг. Однак, не зобов`язують усіх суб`єктів господарювання, як споживачів та користувачів платіжних систем, впроваджувати безперервний режим власної роботи, зокрема працівників, котрі відповідають за створення платіжних документів та переказ грошових коштів та оформлювати платіжні документи поза робочим часом.

З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість наданих послуг:

за актом №РА-0002787 від 30.04.2024 на суму 2 158,26грн не пізніше 15.05.2024, прострочка виконання настає з 16.05.2024;

за актом №РА-0002908 від 31.05.2024 на суму 2 053,69грн не пізніше 17.06.2024, прострочка виконання настає з 18.06.2024;

за актом №РА-0003033 від 30.06.2024 на суму 2 564,00грн не пізніше 16.07.2024, прострочка виконання настає з 17.07.2024;

за актом №РА-0003159 від 31.07.2024 на суму 2 905,99грн не пізніше 16.08.2024, прострочка виконання настає з 17.08.2024;

за актом №РА-0003279 від 31.08.2024 на суму 3 411,58грн не пізніше 17.09.2024, прострочка виконання настає з 18.09.2024;

за актом №РА-0003396 від 30.09.2024 на суму 3 386,62грн не пізніше 16.10.2024, прострочка виконання настає з 17.10.2024.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 16 480,14грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16 480,14грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 147,67грн за період з 14.05.2024 до 26.11.2024 та інфляційні втрати за період травень жовтень 2024 року у розмірі 567,63грн.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних судом встановлено, що позивачем невірно визначено період прострочки виконання зобов`язання.

Так, на суму боргу 2 158,26грн (за квітень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 16.05.2024 до 26.11.2024 (195дн) у розмірі 34,50грн;

на суму боргу 2 053,69грн (за травень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 18.06.2024 до 26.11.2024 (162дн) у розмірі 27,27грн;

на суму боргу 2 564,00грн (за червень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 17.07.2024 до 26.11.2024 (133дн) у розмірі 27,95грн;

на суму боргу 2 905,99грн (за липень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 17.08.2024 до 26.11.2024 (102дн) у розмірі 24,30грн;

на суму боргу 3 411,58грн (за серпень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 18.09.2024 до 26.11.2024 (70дн) у розмірі 19,57грн;

на суму боргу 3 386,62грн (за вересень 2024 року) підлягають нарахуванню та стягненню 3% річних за період прострочки з 17.10.2024 до 26.11.2024 (41дн) у розмірі 11,38грн.

Вимога про стягнення з відповідача трьох відсотків річних задовольняється судом частково у розмірі 144,97грн, в решті заявлених вимог про стягнення 3% річних (2,70грн) слід відмовити.

Здійснюючи перевірку розрахунків інфляційних втрат, суд враховує формулу, наведену в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Окрім того, суд не погоджується з визначенням позивачем величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України, про що зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19).

Сума інфляційних втрат складає, зокрема:

на суму боргу 2053,69грн * 103,9% (індекс інфляції за липень жовтень 2024 року) = 2133,78грн 2053,69грн = 80,09грн.

на суму боргу 2564,00грн * 103,9% (індекс інфляції за серпень жовтень 2024 року) = 2663,99грн 2564,00грн = 99,99грн.

на суму боргу 2905,99грн * 103,3% (індекс інфляції за вересень жовтень 2024 року) = 3001,88грн 2905,99грн = 95,89грн.

Оскільки судом встановлено, що за актом №РА-0003396 від 30.09.2024 строк оплати настав 16.10.2024, інфляційна складова розраховується починаючи з листопада 2024 року. Отже, в задоволенні вимоги про стягнення втрат від інфляції за жовтень 2024 року слід відмовити.

В іншій частині розрахунок втрат від інфляції є арифметично вірним.

Вимога про стягнення втрат від інфляції задовольняється судом частково у розмірі 485,68грн (275,97грн + 209,71грн), в решті заявлених вимог (81,95грн) слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії у розмірі 16 480,14грн, 3% річних у розмірі 144,97грн, втрати від інфляції у розмірі 485,68грн, а всього 17 110,79грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн, що підтверджується платіжною інструкцією №АУ.терм.8599 від 29.11.2024. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 48, 46).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2410,47грн (17 110,79грн * 2422,40грн / 17 195,44грн).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-дизайн Торговий дім" про стягнення 17 195,44грн задоволено частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-дизайн Торговий дім" (ідентифікаційний код 39160273; вул. Терьошкіна, буд. 21, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ідентифікаційний код 00100227; вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032) основний борг у розмірі 16 480,14грн (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 14коп.), 3% річних у розмірі 144,97грн (сто сорок чотири гривні 97коп.), втрати від інфляції у розмірі 485,68грн (чотириста вісімдесят п`ять гривень 68коп.) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2410,47грн (дві тисячі чотириста десять гривень 47коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 21.01.2025

Суддя Н.М. Євстигнеєва