ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" січня 2025 р. Справа № 911/12/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАК «Олімп»

про стягнення 622 710,00 гривень

установив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАК «Олімп» про стягнення 622 710,00 гривень заборгованості за договором поставки №2810-2 від 28.10.2024.

Заявлені вимоги обґрунтовано неналежним виконання ТОВ «ВАК «Олімп» грошового зобов`язання по оплаті товару, відвантаженого позивачем 29-30 жовтня та 01 листопада 2024 року, відтак у позові викладено, зокрема, такі обставини:

- згідно рахунка на оплату №30 від 29.10.2024 покупець мав сплатити в строк до 09.11.2024 на розрахунковий рахунок постачальника 207 230,00 грн;

- згідно рахунка на оплату №31 від 30.10.2024 покупець мав сплатити в строк до 10.11.2024 на розрахунковий рахунок постачальника 208 930,00 грн;

- згідно рахунка на оплату №32 від 01.11.2024 покупець мав сплатити в строк до 11.11.2024 на розрахунковий рахунок постачальника 206 550,00 грн;

- однак відповідачем в порушення строків оплат визначених договором не здійснено оплату по жодній зі здійснених поставок та накопичено загальну суму заборгованості перед постачальником у розмірі 622 710, 00 грн, а також не повернуто підписані екземпляри переданих відповідачеві бухгалтерських та супровідних документів.

Дослідивши матеріали вказаної вище позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

У відповідності до п.п. 2, 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Приписами частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено таке:

- зокрема, адвокати, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку;

- процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Враховуючи вказане позивач, як юридична особа, згідно статті 6 ГПК України зобов`язаний зареєструвати в обов`язковому порядку електронний кабінет в ЄСІТС.

Як слідує з наявних в автоматизованій системі Діловодство спеціалізованого суду (ДСС) відомостей, позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога» (ідентифікаційний код 03770477) не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», а за здійсненим у вказаній підсистемі запитом від 17.01.2025 надано відповідь про відсутність електронного кабінету у юридичної особи з ідентифікаційним кодом 03770477.

У розрізі вказаного суд звертає увагу на те, що наявність/відсутність електронного кабінету у представника позивача (адвоката) не звільняє юридичну особу від відповідного обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

З огляду на вказане позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» не відповідає приписам п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 73, ч. 4 ст. 74, ст. 91, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В порушення приписів пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ст. ст. 91, 164 ГПК України зміст позовної заяви не містить пояснень стосовно доказів, із відповідним їх наданням, на підтвердження викладених у позові обставин:

- направлення/передання відповідачу екземплярів бухгалтерських та супровідних документів;

- непроведення відповідачем розрахунків за отриманий товар.

Попри вказане вище позивачем не зазначено про наявність/відсутність у нього відповідних доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

У розрізі вказаного вище суд звертає увагу позивача на те, що згідно приписів ст. ст. 14, 74, 164 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та відповідно надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання.

Звідси приписи ст. ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання.

Отже, суд зауважує позивачу на тому, що позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази або вказує на такі докази та зазначає про неможливість їх подання, тоді як:

- бухгалтерські довідки та/або акти звірки розрахунків є лише технічними (фіксуючими) документами, несуть інформаційний характер, попри те зазначені документи не є первинними обліковими документами, як і не є такими документами додані до позову розрахунки боргу, відтак зазначені документи можуть бути оцінені судом лише у сукупності з доказами у формі первинних облікових документів;

- самі лише суб`єктивні міркування позивача про доцільність подання доказів на підтвердження викладених у позові обставин, не є підставою від звільнення позивача від обов`язку виконати покладені на нього процесуальні обов`язки;

- сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс;

- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, зокрема щодо оформлення позовної заяви та її змісту, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

Висновуючи про залишення позову без руху судом враховано, що:

- передбачена ст. 14 ГПК України диспозитивність, як і власний розсуд позивача не є безмежними та не можуть використовуватись з порушенням передбачених процесуальним законом обов`язків щодо форми та змісту позовної заяви, тоді як суд на стадії відкриття провадження у справі наділений правом перевірити і встановити відповідність позовної заяви таким процесуальним вимогам;

- доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв/скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, відтак кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу;

- встановлені процесуальними приписами вимоги до змісту позову покладено в основу засад господарського судочинства з метою: спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи як один до одного, так і до суду та направлено на уникнення можливості сторонам зловживання наданими їм процесуальними правами;

- усунення недоліків позовної заяви спрямовано як на виключення неточностей заявлених вимог та можливості подвійного тлумачення волі заявника, так і на виключення необхідності у додатковій затраті часу на вчинення відповідних дій під час розгляду справи, що у зворотному перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та ускладнить вирішення спору і розгляд справи загалом.

Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» без руху.

2. Виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду:

1) письмових пояснень щодо невиконання позивачем передбаченого статтею 6 ГПК України обов`язку з реєстрації електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» та подання доказів виконання відповідного обов`язку;

2) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини направлення/передання відповідачу екземплярів бухгалтерських та супровідних документів, та/або неможливості подання таких доказів разом з позовною заявою;

3) письмових пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини непроведення відповідачем розрахунків за отриманий товар, та/або неможливості подання таких доказів разом з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду згідно ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України не підлягає.

Суддя В.А. Ярема