ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. Справа№ 911/1/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль»

на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 (повний текст рішення складено та підписано 16.08.2024)

у справі № 911/1/24 (суддя А.Ф. Черногуз)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Хендлінгова Компанія»

про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №02.5-14/1-118 від 28.04.2016, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Хендлінгова Компанія» про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №02.5-14/1-118 від 28.04.2016.

2. Позивач просив стягнути з відповідача 43 727,04 грн. основного боргу, 39 223,08 грн. пені, 2 563,50 грн. трьох відсотків річних та 6 090,81 грн. інфляційних втрат.

3. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення умов договору, відповідач не отримав в бухгалтерії Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» рахунки-фактур з актами приймання-здачі наданих послуг та лише частково сплатив вартість наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

4. Рішенням Господарського суду Київської області від 16.08.2024 позов задоволено частково:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Хендлінгова Компанія» (далі ТОВ «Українська Хендлінгова Компанія») на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» (далі ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль») 6 090,81 грн. інфляційних втрат, 2 563,10 грн. відсотків річних, 29 859,03 грн. пені за договором №02.5-14/1-118 від 28.04.2016 та 2 147,20 судового збору;

- закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 4 3727,04 грн.

5. Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем жодним чином не спростовано факту отримання рахунків чи невідповідності сум, що наведені у рахунках обсягам наданих (отриманих) послуг за договором. Тож такі рахунки та акти беруться судом до уваги, як первинні докази, що свідчать про надання позивачем зазначених послуг за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року.

6. Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що за розрахунками суду розмір відсотків річних є дещо меншим та становить 2 563,10 грн. Тому вимога про стягнення відсотків річних задоволена місцевим судом частково.

7. Місцевий суд також наголосив, що частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

8. Суд першої інстанції зробив висновок, що вказана норма ГК містить чітке визначення моменту від якого відраховується можливий для нарахування шестимісячний строк - від дня, коли таке зобов`язання мало б бути виконане. Формулювання пункту 4.2 договору не може трактуватися, як виключення наведених у частині 6 статті 232 ГК України граничних строків нарахування пені, оскільки конкретних погоджень цього не наводиться, як і відсутнє посилання на вказану статтю, що нівелює можливість не брати її до уваги та не застосовувати до спірних правовідносин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

9. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 у справі №911/1/24, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволені позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

10. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

11. Суд, в порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України, не врахував висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 10.09.2020 по справі 916/1777/19 та від 21.06.2017 № 910/2031/16, згідно яких умови договору в редакції: «Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором» свідчать про те, що сторони збільшили строки нарахування пені понад 6 місяців, а саме до моменту виконання зобов`язання.

12. З огляду на зазначене вище, суд безпідставно відмовив Позивачу у стягненні пені на загальну суму 9 364, 05 грн. оскільки вказана сума пені була нарахована Позивачем у відповідності до п. 4.2 Договору та підлягала стягненню з Відповідача.

13. Також, Позивач не погоджується з відмовою у стягненні 0, 10 грн. 3 % річних, оскільки наданий Позивачем у додатках до позову розрахунок був здійснений правильно та з застосуванням калькулятору «Ліга закон», при цьому, суд власного розрахунку в оскаржуваному рішенні не навів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

14. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Яценко О.В. (головуючий суддя), Палій В.В., Яковлєв М.Л.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 по справі № 911/1/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 у справі №911/1/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); витребувано невідкладно матеріали справи №911/1/24 з Господарського суду Київської області.

16. На виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 у справі № 911/1/24 02.01.2025 матеріали справи № 911/1/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.

17. Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 № 09.1-08/3590/24, у зв`язку з рішення Вищої ради правосуддя від 19.09.2024 про звільнення судді Палія В.В. який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1/24.

18. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 911/1/24 між суддями від 01.10.2024, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 (колегія суддів у складі: Яценко О.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Гончаров С.А.) прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 у справі № 911/1/24.

20. Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження, окрім малозначних справ, може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

21. Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

22. Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

23. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

24. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

25. З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Позиції учасників справи

26. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27. Звертаючись до суду про стягнення з відповідача основного боргу, пені, інфляційних та відсотків річних за загальний період з 21.03.2022 по 28.12.2023, позивач акцентував увагу суду на тому, що відповідно до договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 15.03.2016 № 1773 та за актом від 15.03.2016 ТОВ «Українська Хендлінгова компанія» отримало від Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях в строкове платне користування частини нежитлового приміщення № 226 на 3 поверсі пасажирського терміналу «D», площею 3, 7 кв. м., для розміщення каси з продажу авіаквитків, без права здійснення брокерської діяльності.

28. Між позивачем та відповідачем 28.04.2016 укладено договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-118.

29. Пунктом 1.1 узгоджено, що у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування частини нежитлового приміщення № 226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D», площею 3,7 кв. м, для розміщення каси з продажу авіаквитків, без права здійснення брокерської діяльності балансоутримувач надає, а Орендар отримує наступні послуги:

30. (1) забезпечення теплом (теплова енергія);

31. (2) забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці;

32. (3) використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем;

33. (4) прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів;

34. (5) підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування.

35. Пунктом 2.2 договору на орендаря покладені обов`язки своєчасно здійснювати розрахунку за договором, щомісяця до 10 числа за місяцем, що слідує за звітним самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт виконаних послуг та раз в рік рахунок на оплату земельного податку.

36. Пункт 2.2.2 договору згідно додаткової угоди № 5 від 11.10.2022 викладено в новій редакції: щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, балансоутримувач направляє Орендарю за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) M.E.Doc рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ M.E .Doc, відправнику (Балансоутримувачу) надійде повідомлення про доставку отримувачем (Орендарем). Сторони домовились, що датою отримання рахунку та Акту буде вважатися дата зазначена у повідомленні про доставку Рахунку та акту Орендарю у ПЗ M.E .Doc. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця.

37. Додатковою Угодою № 5 до Договору сторони домовилися, починаючи з 24.02.2022 припинити надання Послуг, визначених у п.п. 2,3,6,7 Таблиці № 1 Договору.

38. Позивач вказував, що у зв`язку з наданням ним наведених вище послуг, ним було виставлено відповідачу рахунки на оплату. Проте, за твердженнями позивача, в порушення умов договору, відповідач не отримав в бухгалтерії ДП МА «Бориспіль» рахунки-фактур з актами приймання-здачі наданих послуг та лише частково сплатив вартість наданих послуг,

39. Позивач посилаючись на умови договору додатково зазначав, що рахунки-фактури та акти були направлені на електронну адресу працівника ТОВ «Українська Хендлінгова Компанія» та за допомогою електронного документообігу у ПЗ M.E .Doc. Оскільки від ТОВ «Українська хендлінгова компанія» не надійшло у встановлені договором строки мотивованої відмови від підписання вищеперелічених актів, вони вважаються підписаними сторонами та відповідні послуги наданими.

40. До ДП МА «Бориспіль» 25.10.2023 надійшли кошти в сумі 45000, 00 грн. від Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з призначенням платежу: «Повернення забезпечення Депозиту в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Укр.хендлінгова компанія» у зв`язку із розторгненням договору від 15.03.2016 № 1773».

41. Відповідно до п. 4.8 Договору оренди № 1773 № 15.03.2016р. (в редакції від 21.07.2021р.) орендодавець не пізніше ніж протягом робочого дня з моменту отримання від Балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого Майна зі зауваженнями (або за наявності зауважень Орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань Орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань Орендаря у визначеній черговості, в тому числі, погашаються зобов`язання Орендаря зі сплати Балансоутримувачу платежів за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю. Орендодавець повертає Орендарю суму забезпечувального депозиту, яка залишилася після здійснення вирахувань, передбачених цим пунктом.

42. Враховуючи вищевикладене, сума коштів, яка надійшла позивачу 25.10.2023 у розмірі 45000,00 грн, була зарахована в рахунок погашення заборгованості Відповідача за договором №02.5-14/1-118.

43. Позивач вказував, що звертався до відповідача з претензією від 27.09.2023 № 35-28/5-223, проте сума боргу залишилася відповідачем не сплаченою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

44. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

45. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

46. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

47. Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

48. Як правильно встановив суд першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

49. За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

50. Відповідно до статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

51. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

52. Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

53. Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

54. Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

55. Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

56. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

57. Наведена норма кореспондується із ч. 1 ст. 759 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення Договору), відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

58. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 1, 3 ст. 760 ЦК України).

59. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення Договору).

60. Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

61. Згідно з ч.1 ст.763 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-XII від 10.04.1992 (далі Закон №2269-XII) (у редакції, чинній на момент укладення договору), договір найму укладається на строк, встановлений договором.

62. Відповідно до положень ст.10 Закону №2269-XII (у редакції чинній на момент укладення договору), одними з істотних умов договору оренди є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації; забезпечення виконання зобов`язань неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо.

63. В силу ч.ч.1,3 ст.19 Закону №2269-XII (у редакції чинній на момент укладення договору): орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

64. Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

65. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначив, що він не погоджується з відмовою у стягненні 0, 10 грн. 3 % річних, оскільки наданий Позивачем у додатках до позову розрахунок був здійснений правильно та з застосуванням калькулятору «Ліга закон», при цьому, суд власного розрахунку в оскаржуваному рішенні не навів.

66. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника та зазначає наступне:

67. Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, здійснивши розрахунок інфляційних втрат у заявлені до стягнення періоди, з урахуванням часткових оплат за договором, за розрахунками суду їх розмір є більшим, ніж вирахувано позивачем. Тож вказана вимога задовольняється судом у повному обсязі у розмірі 6090,81 грн.

68. В той же час місцевий суд прийшов до передбаченого висновку стосовно того, що розмір відсотків річних є дещо меншим та становить 2 563,10 грн. Тому вимога про стягнення відсотків річних була задоволено місцевим судом частково.

69. У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з оплати товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню (3% річних), розмір якої за розрахунками суду становить саме сума 2 563,50 грн. (нарахованих на суму основного боргу 43 727,04 грн. за період з 21.03.2022 по 28.12.2023).

70. Згідно розрахунку апеляційного суду, розмір 3% річних, що нараховані позивачем, становить саме сума 2 563,50 грн. за період з 21.03.2022 по 28.12.2023, яка й заявлена позивачем до стягнення.

71. Що стосується тверджень скаржника, що суд безпідставно відмовив Позивачу у стягненні пені на загальну суму 9 364, 05 грн. оскільки вказана сума пені була нарахована Позивачем у відповідності до п. 4.2 Договору та підлягала стягненню з Відповідача, то колегія суддів зазначає наступне:

72. Як вірно зазначив суд першої інстанції, - пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

73. Однак, суд першої інстанції не врахував, що при укладенні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати послуг, та передбачили інший період нарахування, ніж встановлений законом.

74. Натомість, місцевий суд зазначив, що формулювання пункту 4.2 договору не може трактуватися, як виключення наведених у частині 6 статті 232 ГК України граничних строків нарахування пені, оскільки конкретних погоджень цього не наводиться, як і відсутнє посилання на вказану статтю, що нівелює можливість не брати її до уваги та не застосовувати до спірних правовідносин.

75. Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає невірним такий висновок місцевого суду, у зв`язку з наступним.

76. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно - господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

77. За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

78. Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

79. Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

80. Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17.

81. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

82. Таким чином, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, є помилковим і таким, що не узгоджується з висновками щодо застосування норм права (статті 231, частини шостої статті 232 Господарського кодексу України), викладених у наведених постановах Верховного Суду України та Верховного Суду.

83. У зв`язку із простроченням оплати поставленої електричної енергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у сумі 39 223,08 грн за період з 21.03.2022 по 28.12.2023.

84. Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

85. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (статті 217, 218 Господарського Кодексу України).

86. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

87. Як вже зазначалось, відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати передбачена у пункті 4.2. договору, згідно із яким орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

88. Колегія суддів апеляційної інстанції вказує на те, що законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду нарахування штрафних санкцій. Проте його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 910/4164/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 903/962/17, від 07 червня 2019 року у справі № 910/23911/16, від 13 вересня 2019 року у справі № 902/669/18).

89. Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

90. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

91. Тож хоча укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), однак такий строк з урахуванням положень статей 251, 252 ЦК України має бути визначений.

92. Період, за який нараховується пеня, має визначені часові межі - початок та кінець періоду (граничні строки) її нарахування, який, зазвичай, може бути пов`язаний з певною календарною датою або подією, що неминуче має настати. Наприклад, такий момент може бути визначений шляхом відображення, зазначення (погодження сторонами) в договорі умови про нарахування пені, зокрема, "до повного виконання зобов`язання", "до дати фактичного виконання", "до повної сплати заборгованості / погашення боргу", "протягом року/усього періоду існування заборгованості" тощо.

93. Тому на практиці необхідно розмежовувати механізм (формулу) обчислення пені, який характеризує таку її ознаку, як нарахування за кожен день прострочення (поденне нарахування), та строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), який регулює частина шоста статті 232 ГК України. Формулювання, яке містить частина третя статті 549 ЦК України та кореспондуючі їй норми інших нормативних актів, в тому числі умови договору (у випадку відображення, зазначення сторонами подібного в договорі), лише вирізняють (ідентифікують) пеню серед неустойки (інших штрафних санкцій) та визначають механізм (формулу) її обчислення, однак жодним чином не стосуються питання щодо граничного строку, за який може бути нарахована пеня.

94. У кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 серпня 2021 року у справі № 910/13575/20).

95. Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений частиною шостою статті 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором (див., для прикладу, постанову Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 910/6379/14 (провадження № 3-53гс15), в якій умовами договору сторонами було погоджено нарахування пені по день фактичної оплати боргу).

96. Наведеного не врахував у своєму рішенні місцевий суд у справі, що переглядається, у зв`язку з чим прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для нарахування пені за строк понад шість місяців.

97. Таким чином, обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з відповідача є 39 223,08 грн., що нарахована за строк понад шість місяців(з 21.03.2022 по 28.12.2023), оскільки пунктом 4.2. договору передбачено, що пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

98. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для часткового скасування даного рішення та ухвалення в цій частині нове рішення.

99. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

100. Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

101. Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

102. Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

103. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

104. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

105. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

106. За ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

107. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).

108. Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 у справі №911/1/24 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» в повному обсязі.

Судові витрати

109. Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

110. Враховуючи те, що колегія суддів перебувала у щорічній відпустці, зокрема: суддя Яковлєв М.Л. - у період з 18.12.2024 по 10.01.2025 включно, суддя Гончаров С.А. - у період з 06.01.2025 по 20.01.2025 включно, головуючий суддя - Яценко О.В. - у період з 01.01.2025 по 14.01.2025 включно, та, враховуючи те, що суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному з 15.01.2025 по 20.01.2025 включно повний текст у цій справі складено у перший робочий день повного складу колегії суддів 21.01.2025.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2024 у справі №911/1/24 скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Закрити провадження у справі у частині стягнення основного боргу у розмірі 43727,04 грн.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Хендлінгова Компанія» (07500, Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Пархоменка, будинок 34, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспілський район, село Гора, вулиця Бориспіль - 7, ) 6090,81 грн. інфляційних втрат, 2563,50 грн. відсотків річних, 39 223,08 грн. пені за договором №02.5-14/1-118 від 28.04.2016 та 21 47,20 судового збору.».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Хендлінгова Компанія» (07500, Київська область, Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вулиця Пархоменка, будинок 34, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспілський район, село Гора, вулиця Бориспіль - 7, ) 2 576,64 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.01.2025

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров