ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.01.2025м. ДніпроСправа № 904/1430/24
Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,
представників учасників справи:
позивач: не з`явилися;
від позивача: не з`явилися,
від відповідача-1: Чулінін Д.Г.;
від інших учасників справи: не з`явився;
розглянувши заяву третьої особи-4
про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/1430/24
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Порт ЛТД",
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 ,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 ,
за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 ,
за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кота Бориса Анатолійовича
про визнання рішення загальних зборів та статуту недійсними,
1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Господарським судом Дніпропетровської області 09.01.2025 було прийнято рішення у справі №904/1430/24, яким: позовні вимоги задоволено частково; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, оформлене протоколом №07-03/2023 від 07.03.2023; визнано недійсною нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, затверджену рішенням №07-03/2023 від 07.03.2023 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД; у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Порт ЛТД" на користь ОСОБА_1 6.056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість грн 00 к.) судового збору.
Через систему "Електронний суд" 10.01.2025 від Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кота Бориса Анатолійовича надійшло клопотання від 10.01.2025 за вих. №б/н, у якій останній просить стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 37.099,84 грн.
Як встановлено судом, 03.05.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 29.05.2024.
Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територію АР Крим та міста Севастополя з (20.02.2014) визнано тимчасово окупованою. Органи реєстрації на цій території не утворені, територіальні органи та підрозділи ДМС України припинили свою діяльність. Наявні У Головного управління ДМС в АР Крим та Управління ДМС у місті Севастополі відомості про реєстрацію місця проживання фізичних осіб залишилися на тимчасово окупованій території України.
Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, про відкриття провадження у справі від 03.05.2024 ТОВ «Фірма «Порт ЛТД», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 були повідомленні шляхом оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті (арк. 85-88, том 1).
В подальшому ухвалою від 28.11.2024 було залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кота Бориса Анатолійовича та ухвалою від 28.11.202 було відкладення розгляд справи до 09.01.2025.
Залучені особи були повідомленні про розгляд справи шляхом оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (арк. 1-4, том 2).
Суд звертає увагу сторін справи на те, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок (а не право) демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006 за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень 20.06.2022, а тому учасники справи мали змогу (і були зобов`язані) цікавитися судовими провадженнями за їх участю цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів у вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.
Також суд відзначає, що особа, яка ініціювала судовий розгляд, повинна дізнаватись про рух відомого їй судового провадження, демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи не зловживати своїми процесуальними правами, які, в свою чергу, можуть призвести до затягування розгляду справи.
18.10.2023 введено в дію Закон України №3200-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами".
Відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України №3200-IX) адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат. Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.
ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_8 (адвокат позивача), Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Порт ЛТД" (відповідач), ОСОБА_7 (третя особа-3 та керівник товариства відповідача), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кот Борис Анатолійович (третя особа-4) мають зареєстровані електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та отримали до своїх електронних кабінетів усі процесуальні документи у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Оскільки судове рішення у справі №904/1430/24 ухвалено в судовому засіданні, то ухвалою від 10.01.2025 розгляд заяви третьої особи-4 про ухвалення додаткового рішення призначений у судове засідання на 23.01.2025.
Через систему "Електронний суд" 20.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Порт ЛТД" надійшла заява про зменшення розміру відшкодування приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Коту Б. А. його судових витрат третьої особи без самостійних вимог на професійну правничу допомогу адвоката Базюкевича Є. В., які підлягають розподілу між сторонами у цій господарській справі, до суми 888 грн з віднесенням їх повністю на рахунок позивача ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 23.01.2025 представник відповідача-1 надав усні пояснення у справі, просив зменшити розмір витрат третьої особи-4 до 888,00 грн з віднесенням їх повністю на рахунок позивача.
Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені. Враховуючи те, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок (а не право) демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи, такі особи повинні дізнаватись про рух відомого їм судового провадження, суд, беручи до уваги встановлений ГПК України десятиденний строк для розгляду поданої заяви, визнав за можливе розглянути таку заяву за відсутності інших учасників справи.
Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Стислий виклад позиції третьої особи-4
З метою отримання правової допомоги третя особа-4 звернулась до адвоката, яким загалом третій особі-4 було надано правову допомогу на суму 37.099,84 грн.
Стислий виклад позиції відповідача-1
Відповідач-1 зазначає, що витрати включають гонорар адвоката, визначений договором № 65/ЦП-2022, з розрахунком 1.800 2.000 грн за годину. Однак у цій справі адвокат не брав участі в засіданнях, використовував позицію зі схожої справи №904/2137/23, подаючи лише дві заяви. Акт надання послуг від 09 січня 2025 року підтверджує 18,5 годин роботи адвоката, що суперечить фактичним обставинам. У подібній справі № 904/2137/23 витрати на правничу допомогу зменшено до 15.000,00 грн.
Тому, на думку відповідач-1, необхідно врахувати практику, ринкові ціни та складність справи, визначивши обґрунтований розмір витрат та зменшити розмір витрат третьої особи-4 до 888,00 грн з віднесенням їх повністю на рахунок позивача.
Стислий виклад позиції інших учасників справи
2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
Суд встановив, що 09.06.2022 між Базюкевичем Євгеном Вікторовичем (далі - адвокат) та Котом Борисом Анатолійовичем Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (далі довіритель, третя особа-4) був укладений договір про надання правової/правничої допомоги №65/ЦП-2022 (далі - договір).
Згідно з п. 1.1 договору адвокат на замовлення довірителя зобов`язується надавати довірителю необхідну правову/правничу допомогу в питаннях, що стосуються прав, обов`язків, інтересів Довірителя, спорів за участю Довірителя щодо будь-якого майна, грошових коштів, майнових та інших прав та інтересів, будь-якої діяльності Довірителя. Адвокат за цим Договором є представником Довірителя в судах будь-яких юрисдикцій та інстанцій при розгляді заяв, позовів, скарг, постанов, протоколів, органах державної влади та місцевого самоврядування, органах Національної Поліції, прокуратури, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів, в нотаріальних архівах, інших архівних установах, органах Держгсокадастру, Пенсійному Фонді України та його підрозділах, бюро технічної інвентаризації, у державних реєстраторів, центрах надання адміністративних послуг, інших органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування. Адвокат використовує передбачені Конституцією, Кодексами та Законами України, іншими нормативно-правовими актами засоби, способи і методи захисту та відновлення порушених, оспорюваних або невизнаних прав та законних інтересів Довірителя, а Довіритель зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги, а також компенсувати Адвокату чи сплачувати самостійно витрати, пов`язані з виконанням цього Договору. Цим договором права і повноваження Адвоката не обмежуються.
Відповідно до п. 4.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 01.05.2023) сторони домовились про погодинну оплату наданих Адвокатом послуг з професійної правової/правничої допомоги в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень за одну годину, починаючи з 01.05.2023, 2000 (дві тисячі) гривень 01.01.2024.
Довіритель оплачує послуги Адвоката, які в тому числі полягають у вивченні та аналізі документів, визначенні правової позиції по справі, ознайомленні з матеріалами справи, складанні позовних заяв, підготовки до судових засідань, збиранні доказів, аналізі та систематизації висновків Верховного Суду з подібних питань, участі в судових засіданнях (включаючи транспортні витрати, час на дорогу і очікування) на всіх стадіях та інстанціях судового розгляду, вивченні будь-яких процесуальних та інших документів і доказів, що подаються до справи сторонами, складанні апеляційних, касаційних скарг, відзивів, заперечень на відзиви, відповідей на заперечення, пояснень, клопотань, всіх інших процесуальних документів, усних і письмових консультаціях з питань правового характеру, наданні інших послуг та правничої допомоги згідно Договору.
Перелік наданих послуг та кількість витраченого часу зазначається сторонами в
звітах, актах чи інших подібних документах.
Оплата наданих та прийнятих послуг здійснюється Довірителем протягом 20 днів з моменту прийняття відповідного обсягу послуг, що посвідчується підписанням стороною Довірителя одного з документів, зазначених в пункті з цієї угоди. Оплата наданих послуг може здійснюватися Довірителем за реквізитами суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи, самозайнятої особи тощо, повідомленими Адвокатом.
Договір складений у двох примірниках - по одному для кожної сторони, набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє безстроково. Кожна сторона може відмовитись від цього договору, попередивши іншу сторону не менше як за 30 днів до такого розірвання (п. 6.1. договору).
09.01.2025 між третьої особою-4 та адвокатом підписано акт передання-прийняття послуг з професійної допомоги за договором про надання професійної правової/правничої допомоги №65/ЦП-2022 від 09.06.2022, а саме:
- 29.11.2024 (2,25год) - ознайомлення і аналіз ухвали суду про залучення третьої особи-4; консультації по суті спору; напрацювання правової позиції;
- 02.12.2024 (8 год, 524 стор.) - аналіз матеріалів справи в Електронному Суді: позовна заява з додатками, ухвали суду, пояснення учасників, клопотання учасників, додаткові докази;
- 03.12.2024 (4,5 год 30 стор.) - складання і подання до суду пояснень третьої особи-4 щодо позову;
- 03.12.2024 (0,75 год 9 стор.) - аналіз пояснення третьої особи-3;
- 08.01.2025 (0,50 год 5 стор.) - аналіз клопотання третьої особи-3 про витребування доказів;
- 08.01.2025 (1,75 год) - складання заперечення на клопотання третьої особи-3 про витребування доказів;
- 09.01.2024 (0,75 год) - ознайомлення з технічним записом судового засідання 09.01.2025.
- судовий збір 99,84 грн - за отримання запису судового засідання від 09.01.2025.
Загальна вартість послуг, за яким склала 37.099,84 грн.
Наведені вище обставини і зумовили звернення третьої особи-4 до суду з даним клопотанням.
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Статтею 15 ГПК України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З урахуванням вищезазначених вимог закону при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Водночас у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 - 6 статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі №908/2702/21 здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, Верховний Суд висновує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Господарським судом Дніпропетровської області 09.01.2025 було прийнято рішення у справі №904/1430/24, яким визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, оформлене протоколом №07-03/2023 від 07.03.2023; визнано недійсною нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, затверджену рішенням №07-03/2023 від 07.03.2023 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД.
Тобто, позовні вимоги, спрямовані саме до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, фактично задоволені повністю: визнано недійсним (повністю, а не у якійсь частині) рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №07-03/2023 від 07.03.2023, а також визнано недійсною нову редакцію статуту.
Водночас, у задоволені вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено (як до неналежних відповідачів).
Таким чином, рішенням суду від 09.01.2024 задоволені в повному обсязі усі позовні вимоги, спрямовані до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, ці вимоги були підтримані третьою особою-4 у письмових поясненнях, а тому наявні підстави для стягнення судових витрат третьої особи - 4 з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД.
У постанові від 09 вересня 2021 року, справа № 910/7304/20 та від 08 жовтня 2019 року у справі № 922/1747/19 Верховний Суд дійшов висновку, що порядок оформлення адвокатом рахунку для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зробив висновок, що законодавство України не встановлює відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат під час сплати клієнтом послуг, а також не встановлює форму такого документа. Зважаючи на той факт, що відкриття власного рахунка не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанцію, довідку тощо), який підтверджуватиме факт отримання коштів від клієнта.
Тому судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню не залежно від того, підлягають вони сплаті на користь представника як адвоката, чи як фізичної особи-підприємця. Крім того, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу не залежно від факту їх фактичної сплати.
За приписами частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представник третьої особи-4 зробив відповідну заяву при поданні письмових пояснень на позов (04.12.2024 через систему Електронний суд).
При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, відповідно до яких Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (відповідача).
Господарський суд надав оцінку наданим третій особі-4 послугам професійної правової допомоги та дійшов таких висновків.
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі №908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Також суд виходить із того, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі №911/3586/21).
З огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг (представник третьої особи-4 подав до суду дві письмові заяви, участі у судових засіданнях не брав), суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/1430/24 є завищеним, а, отже, не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 37.000,00 у суді першої інстанції у даній справі.
З урахуванням викладеного витрати третьої особи-4 на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 27.750,00 грн (75%) суд вирішив не розподіляти та покласти на третю особу-4.
Таким чином, на відповідача-1 суд покладає витрати третьої особи-4 на професійну правову допомогу у розмірі 9.250,00 грн (25%).
Крім того суд встановив таке.
Згідно з п. 3 с. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Зі змісту положень статті 129 ГПК України не вбачається встановлення нею будь-яких винятків щодо відшкодування судового збору залежно від об`єктів його справляння, як-от, за подання до суду позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг тощо, чи за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року у справі №909/328/18.
Оскільки рішенням суду від 09.01.2024 задоволенні в повному обсязі усі позовні вимоги, спрямовані до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Порт ЛТД, суд дійшов висновку про те, що судовий збір, сплачений третьою особою-4 за видачу в електронному вигляді копії запису технічної фіксації судового засідання, у розмірі 99,84 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача-1 на підставі статті 129 ГПК України.
Таким чином, на відповідача-1 суд покладає витрати третьої особи-4 на професійну правову допомогу у розмірі 9.250,00 грн та судовий збір за видачу в електронному вигляді копії запису технічної фіксації судового засідання у розмірі 99,84 грн.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 238, 241, 244 ГПК України, суд
Клопотання третьої особи-4 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 24.01.2025.

Суддя С.А. Дупляк