УХВАЛА

м. Київ

23.01.2025Справа № 910/16093/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» (вул. Мала Шияновська, буд. 2, м. Київ 01011) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ ГРУП» (вул. Хоткевича Гната, буд. 12, оф. 177, м. Київ, 02094) про стягнення 5 546 467,83 грн.,

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

27.12.2024 в системі «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ ГРУП» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 22-10/24 від 22.10.2024 в розмірі 5 546 467,83 грн, яка складається із авансу у сумі 5392400 грн., 3% річних у сумі 21318,15 грн., інфляційних витрат у сумі 102 455,60 грн., пені у сумі 30294,08 грн. та була передана 27.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою суду від 03.01.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 03.01.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

22.01.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Означена заява обґрунтована тим, що на переконання позивача, в нього наявні ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що відповідач взагалі може не виконати наявні перед позивачем грошові зобов`язання, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання таких зобов`язань, а також наявність п`яти виконавчих проваджень (№75172587, 75172881,75671482, 76819050, 76869488) про стягнення з нього грошових коштів у примусовому порядку на загальну суму 3 746 031 грн. 86 коп. та наявність нових судових справ.

Окрім того представник зазначив, що на неодноразові звернення позивача, з вимогою про сплату заборгованості відповідач ігнорує.

Одночасно, будь-яких повідомлень від відповідача щодо узгодження порядку погашення існуючої заборгованості, неможливості виконання своїх зобов`язань не надходило.

Така бездіяльність та протиправна поведінка відповідача на думку позивача негативно впливає на фінансовий стан позивача, оскільки сума простроченої заборгованості є значною.

З огляду на викладене представник просить накласти арешт на грошові кошти ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДРБ ГРУП» (вул. Хоткевича Гната, буд. 12, оф. 177, м. Київ, 02094 ), які містяться на поточному рахунку - НОМЕР_1 у банку АТ КБ Глобус, а також кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах суми 5 546 467,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, приходить до таких обґрунтованих висновків.

Предметом спору у справі є стягнення грошових коштів у розмірі 5 546 467,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за Договором поставки № 22-10/24 від 22.10.2024 не повернув позивачу перераховану суму авансу у сумі 5 392 400,00 грн.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на підстави вважати, що при невжитті заходів по забезпеченню позову виконання рішення буде ускладнено чи унеможливлено, адже може виявитись відсутність майна та будь-яких коштів на рахунках відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник вказав про наявність п`яти виконавчих проваджень (№75172587, 75172881,75671482, 76819050, 76869488) про стягнення з відповідача грошових коштів у примусовому порядку на загальну суму 3 746 031 грн. 86 коп. та наявність нових судових справ.

Суд зазначає, що ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Виконавче провадження №75172587 відкрито 06.06.2024, 75172881 відкрито 06.06.2024, 75671482 відкрито 31.07.2024, 76819050 відкрито 21.01.2025, 76869488 відкрито 21.01.2025.

З огляду на те, що вищеозначені виконавчі провадження відкрито за період з 06.06.2024 по 21.01.2025 з урахуванням того, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону, приватні та державні виконавці у вищезазначених виконавчих провадженнях повинні були накласти арешти на майно (кошти).

Крім того, суд зазначає, що арешт грошових коштів у розмірі ціни позову у даній справі, не означає, що позивач буде мати пріоритетне право перед іншими кредиторами відповідача на стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ ГРУП».

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом зазначається, що в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів на підтвердження виведення відповідачем грошових коштів чи постанов виконавчої служби про повернення виконавчих документів без виконання у зв`язку із відсутністю грошових коштів на рахунках боржника чи майна на яке можна звернути стягнення.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ЛОДЖІСТИК» про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню у порядку, встановленому ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 23.01.2025.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ