номер провадження справи 3/47/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 Справа № 908/2230/24

м. Запоріжжя, Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,

за участю секретаря судового засідання Паскарь К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу:

за первісним позовом: Концерну «Міські теплові мережі» (вул. Героїв полку «Азов», 137, м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458)

до відповідача: Акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код юридичної особи 00186542)

про стягнення коштів у розмірі 160 003,29 грн

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код юридичної особи 00186542)

до відповідача Концерну «Міські теплові мережі» (вул. Героїв полку «Азов», буд. 137 м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458)

про визнання договору укладеним в редакції протоколу розбіжностей

за участю представників учасників справи:

представник позивача (відповідача за зустрічним позовом): Калініна-Заєць Юлія Михайлівна, довіреність №808/20-24 від 08.05.2024;

представник відповідача (позивача за зустрічним позовом): Верба Владлен Владленович, довіреність №18-19 від 26.12.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП 001690 від 26.06.2018;

РУХ СПРАВИ.

22.08.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» (скорочене найменування Концерн «МТМ») до відповідача Акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (скорочене найменування АТ «ЗФЗ») про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 72201161 від 01.11.2021 за період з 01 листопада 2021 року по 31 травня 2024 року в розмірі 160 003,29 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 справу № 908/2230/24 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 26.08.2024 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2230/24 в порядку спрощеного позовного провадження; присвоєно справі номер провадження 3/47/24, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи; учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

10.09.2024 відповідач (АТ «ЗФЗ») через систему «Електронний суд» подав зустрічну позовну заяву до Концерну «МТМ» про визнання договору № 72201161 від 01.01.2022 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.2022 до договору №72201161 від 01.01.2022, а саме, з урахуванням запропонованої редакції пункту 51 договору: «п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

10.09.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить в задоволені позову Концерну «МТМ» до АТ «ЗФЗ» про стягнення 160 003,29 грн відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.09.2024 прийнято зустрічний позов АТ «ЗФЗ» до спільного розгляду з первісним позовом; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 09.10.2024 об 10:00 год.; учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

08.10.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшло від представника позивача клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження у зв`язку з участю у судовому засіданні, яке відбудеться в приміщені Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 09.10.2024 відкладено підготовче судове засідання на 06.11.2024 о 10:00 год.

05.11.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшло від представника позивача за первісним позовом додаткові пояснення у справі, відповідно до яких позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ЗФЗ» до Концерну «МТМ» по визнання договору № 72201161 від 01.01.2022 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.2022 до договору № 72201161 від 01.01.2022 з урахуванням запропонованої редакції пункту 51 договору.

06.11.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшло від представника позивача (за первісним позовом) заява про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому процесі.

Ухвалою суду від 06.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 21.11.2024 об 11:30 год.

18.11.2024 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача (за первісним позовом) надійшли додаткові пояснення по справі № 908/2230/24.

21.11.2024 від представника позивача (за первісним позовом) через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: інформаційної довідки від 07.11.2024; переліку об`єктів окремого майна; Наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 28.10.2024 №12/1-261; інформаційного повідомлення про нежитлове приміщення; PrintScreen оголошення на 3 арк.; Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 30.10.2024 №12/1-266; інформаційного повідомлення про нежитлове приміщення; PrintScreen оголошення на 3 арк.

Ухвалою суду від 21.11.2024 відкладено підготовче судове засідання на 10.12.2024 о 09:30 год. Запропоновано відповідачу за первісним позовом надати свої пояснення, щодо долучених до матеріалів справи №908/2230/24 доказів у строк до 06.12.2024.

05.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.01.2025 об 11:00.

Ухвалою суду від 08.01.2025 у зв`язку зі знеструмленням електромережі в приміщенні господарського суду Запорізької області розгляд справи було відкладено до 23.01.2025 до 10:00.

У судовому засіданні 23.01.2025 Концерн «МТМ» підтримав первісний позов повністю, просить первісний позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує повністю.

У судовому засіданні АТ «ЗФЗ» проти первісного позову заперечив та просив задовольнити зустрічний позов повністю.

У судовому засіданні 23.01.2025 судом безпосередньо досліджені докази, які наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 23.01.2025 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після виходу з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та зустрічна позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ КОНЦЕРНУ «МТМ» - ПОЗИВАЧА ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ.

Концерн «МТМ» (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до АТ «ЗФЗ» (відповідач) про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року до 31 травня 2024 року в розмірі 160 003,29 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 01.11.2021 набув чинності ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР № 72201161 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11, орендарем якого є АТ «ЗФЗ». На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві теплову енергію у період з 01 листопада 2021 року до 31 травня 2024 року в розмірі 160 003,29 грн. Відповідачем не виконано обов`язкову з оплати теплової енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 160 003,29 грн, що сталою підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позовні вимоги вмотивовані ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629, 322 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, умовами Типового індивідуального договору 72201161 про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного 01.11.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ АТ «ЗФЗ» - ВІДПОВІДАЧА ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ.

Відповідач (АТ «ЗФЗ») 10.09.2024 надав відзив на позову заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає.

Зазначає, що між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 26.11.2019 було підписано Договір № 12/1-3844 оренди майна, що належить до державної власності, щодо нежитлових приміщень за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11.

17.12.2021 року між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було укладено договір про розірвання договору оренди від 26.11.2019 №12/1-3844. На виконання зазначеного договору про розірвання, сторонами було підписано Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності.

АТ «ЗФЗ» вважає, що починаючи з 17.12.2021 АТ «ЗФЗ» не є користувачем спірних приміщень за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, а отже не може бути споживачем житлово-комунальної послуги з теплопостачання.

Статус балансоутримувача будинку чи нежитлового приміщення, якщо таке приміщення знаходиться в державній власності, не надає права балансотуримувачу на самостійне користування такими приміщеннями.

Обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з теплопостачання, по нежитловим приміщенням, які знаходяться за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, мають нести:

- або власник державного майна в особі РВ ДФМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях;

- або користувачі нежитлових приміщень, які користуються приміщеннями на підставі укладених договорів оренди такими приміщеннями.

Жодною нормою діючого законодавства не встановлений обов`язок балансоутримувача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, якщо такий балансоутримувач не здійснює права користування таким майном.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ АТ «ЗФЗ» - ПОЗИВАЧА ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ.

АТ «ЗФЗ» 10.09.2024 разом з відзивом на позовну заяву подав зустрічну позовну заяву до Концерну «МТМ» про визнання договору № 72201161 від 01.01.22 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.22 до договору № 72201161 від 01.01.2022, а саме, з урахуванням запропонованої редакції пункту 51 договору: «п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом АТ «ЗФЗ» зазначає, що в листопаді 2021 року АТ «ЗФЗ» було прийнято рішення про списання багатоквартирних будинків з власного балансу, та, відповідно, скорочення у власній організаційній структурі та штатному розкладі житлово-комунального відділу.

З урахуванням прийнятого рішення, 17.12.2021 між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було укладено договір про розірвання договору оренди від 26.11.2019 № 12/1-3844. На виконання зазначеного договору про розірвання, сторонами було підписано Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності.

У січні 2022 року концерном «МТМ» запропоновано АТ «ЗФЗ» укласти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 72201161 від 01.01.2022.

Враховуючи що фактично АТ «ЗФЗ» був користувачем нежитлових приміщень за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11 тільки до 17.12.2021, АТ «ЗФЗ» підписав зазначений договір із протоколом розбіжностей, яким запропонував укласти договір з редакцією п.51 «Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

Договір №72201161 від 01.01.2022 підписаний зі сторони АТ «ЗФЗ» з протоколом розбіжностей, а також 2 екземпляри підписаного зі сторони АТ «ЗФЗ» протоколу розбіжностей були передані на адресу концерну «МТМ» 11.02.2022, разом із супровідним листом №Х-ІІ-02/03.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», концерн «МТМ» повинен був у строк до 14.03.2022 повідомити про відмову в укладанні договору в редакції запропонованій АТ «ЗФЗ», або надати свої пропозиції. Враховуючи відсутність належної реакції з боку концерну МТМ у встановлені законодавством строки, АТ «ЗФЗ» вважає що є підстави вважати договір № 72201161 від 01.01.2022 укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ КОНЦЕРНУ «МТМ» - ВІДПОВІДАЧА ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ.

Концерн «МТМ» 05.11.2024 надав письмові пояснення на зустрічну позовну заяву, відповідно до яких не погоджується з аргументами викладеними АТ «ЗФЗ» у зустрічній позовній заяві.

В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідно до дислокації службових приміщень, долучених до позовної заяви, та копії індивідуального договору № 72201161 від 01.01.2022, підписаного з обох сторін, опалювана площа (об`єм) приміщення споживача складає 337,16 кв.м.

Відповідно до договору від 17.12.2021 про розірвання договору оренди від 26.11.2019, копія якого долучена позивачем за зустрічним позовом до зустрічної позовної заяви, розірвано вищезазначений договір оренди, предметом якого були нежитлові приміщення загальною площею 66,56 кв.м та 99,4 кв.м. Таким чином, у користуванні позивача за зустрічним позовом залишились приміщення загальною площею 171,23 кв.м.

Наданий позивачем за зустрічним позовом протокол розбіжностей Концерн «МТМ» залишив без розгляду, про що повідомив вже раніше згаданими листами від 03.05.2022 та 17.05.2022 та запропонував для вирішення питання та упорядкування договірних відносин надати копію додаткової угоди про розірвання договору оренди з власником приміщення та Акт прийманняпередачі.

Зазначений протокол розбіжностей стосується проекту договору, а в даному разі договір є діючим та укладеним, що підтверджується підписом Позивача на Договорі.

Між сторонами було укладено (підписано) договір № 72201161 від 01.11.2021 про надання послуг з постачання теплової енергії, тому зміна умов договору, повинна оформлюватися як додаткова угода до цього договору. Закон вимагає, щоб зміна або розірвання договору здійснювалися в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається.

ДОДАТКОВІ ПОЯСНЕННЯ АТ «ЗФЗ».

15.11.2024 та 05.12.2024 АТ «ЗФЗ» надало додаткові пояснення у справі відповідно до яких враховуючи відсутність належної реакції з боку концерну «МТМ» у встановлені законодавством строки, вважає що договір № 72201161 від 01.01.2022 є укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей (враховуючи фактичний строк користування з боку АТ «ЗФЗ» приміщеннями).

Твердження Позивача про те, що за споживачем АТ «ЗФЗ» залишилось у користуванні приміщення на загальну площу 171,23 кв.м не відповідають дійсності, що підтверджується власником цих приміщень Державою, в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, є Держава в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Жодною нормою діючого законодавства не встановлений обов`язок балансоутримувача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, якщо такий балансоутримувач не здійснює права користування таким майном.

Чинний Закон України «Про житлово-комунальні послуги» чітко визначає, хто є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг. До таких учасників відноситься споживачі, управителі та виконавці.

Чинний Закону України «Про житлово-комунальні послуги» взагалі не визначає такого поняття як балансоутримувач. Відповідно, балансоутримувач майна не може бути учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» не є споживачем житло-комунальної послуги.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» не є управителем багатоквартирного будинку через те, що жодних договорів з співвласниками щодо забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб не укладався.

У Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» відсутній обов`язок зі сплати житлово-комунальної послуги у вигляді послуг з постачання теплової енергії за нежитловим приміщенням, яке є предметом розгляду справи № 908/2230/24.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача за первісним позовом про стягнення суми вартості поставленої теплової енергії в розмірі 160 003,29 грн.

Предметом судового розгляду за зустрічним позовом є вимоги про визнання договору № 72201161 від 01.01.22 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.22 до договору № 72201161 від 01.01.22, а саме, з урахуванням запропонованої редакції пункту 51 договору: «п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був укладений договір на постачання теплової енергії, чи була поставлена теплова енергія, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлена теплова енергія мала бути оплачена), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена відповідачем теплова енергія), чи правомірні дії Концерну «МТМ» щодо нарахування заборгованості в зазначеній сумі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 26.11.2019 було підписано Договір № 12/1-3844 оренди майна, що належить до державної власності, щодо нежитлових приміщень за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11.

Предметом цього договору були визначені об`єкти державної власності нерухоме майно загальною площею 165,96 кв.м, а саме: частина нежитлового приміщення ХХІІ (у складі приміщень з № 1 по № 8, включно), приміщення клітини сходів ІХ, загальною площею 66,56 кв.м підвального поверху; нежитлове приміщення ХХVI (у складі приміщень з № 1 по № 10 включно), загальною площею 99,4 кв.м, першого поверху житлового будинку (Літ. А-4-5), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11.

Власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, є держава в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

17.12.2021 між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було укладено договір про розірвання договору оренди від 26.11.2019 № 12/1-3844. На виконання зазначеного договору про розірвання, сторонами було підписано Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності.

Відповідно до вказаного Акту повернення, майно, що повертається з оренди, залишається на балансі АТ «ЗФЗ» (п. 5 Акту).

23.11.2021 Правлінням АТ «ЗФЗ» було прийнято рішення списання 28 багатоквартирних будинків з балансу.

24.11.2021 АТ «ЗФЗ» було прийнято розпорядчий документ, необхідний для списання багатоквартирних будинків з балансу наказ з основної діяльності № 53 «Про списання багатоквартирних будинків з балансу підприємства».

Відповідно до Акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 14.01.2022, на позабалансовому рахунку АТ «ЗФЗ» залишаються нежитлові приміщення за інвентарними номерами №1005021/4, №1005021/5, №1005021/6 та №1005021/7 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11.

Концерн «МТМ» (далі позивач за первісним позовом) діє на підставі Статуту за яким основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут, та інше.

02.10.2021 на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», концерн «МТМ» розмістив на офіційному вебсайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua, вкладка «Споживачам»).

Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну «МТМ» публічних договорів опубліковано також на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка Новини, Всі новини, Місто, у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/articles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).

Згідно з п. 1 оприлюдненого Концерном «МТМ» Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

В січні 2022 року Концерном «МТМ» було запропоновано АТ «ЗФЗ» укласти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №72201161 від 01.01.2022, та направлено вказаний проект договору з підписом Концерну «МТМ» на підписання АТ «ЗФЗ».

Відповідно до зазначеного договору, АТ «ЗФЗ» визначено як «споживач» теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11. Опалювальна площа (об`єм) приміщення споживача 337, 16 кв.м (п. 4 договору).

Пунктом 51 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом року з дати набрання чинності. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин між Споживачем та Виконавцем, які виникли до його укладання з 01.11.2021.

Договір № 72201161 від 01.01.2022 підписаний зі сторони АТ «ЗФЗ» з протоколом розбіжностей, а також 2 екземпляри підписаного зі сторони АТ «ЗФЗ» протоколу розбіжностей були передані на адресу концерну МТМ 11.02.2022, разом із супровідним листом № Х-ІІ-02/03.

У протоколі розбіжностей АТ «ЗФЗ» запропонував укласти договір з редакцією п.51 «Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.202».

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» листом за вих.№X-II04/01 від 28.04.2022 повторно звернувся до концерну «МТМ» з проханням надати відповідь на лист № Х-ІІ-02/03 від 11.02.2022.

23.05.2022 АТ «ЗФЗ» отримало відповідь від концерну МТМ № 2309/44- 3050 від 17.05.2022, відповідно до якої протоколи розбіжностей до договорів за адресом, зокрема, вул. Рекордна, 11, залишаються без розгляду через те, що у концерну «МТМ» відсутні копії додаткової угоди з власниками приміщень про розірвання договору оренди, а також актів приймання-передачі приміщень.

Концерн «МТМ» вважає, що договір № 72201161, датований 01.11.2021, про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11, є діючим на момент розгляду справи та проводить нарахування спожитої теплової енергії на підставі вказаного договору.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» вважає, що договір №72201161, датований 01.01.2022, про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11, припинив свою дію 17.12.2021.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Щодо первісного позову.

Згідно з ч. ч. 1, 3 статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами п. 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Враховуючи наведене слідує, що кожний споживач послуг (власник, користувач тощо) повинен укласти з виконавцем цих послуг відповідний договір, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу.

Як зазначено вище, АТ «ЗФЗ» відповідно до Договору №12/1-3844 оренди майна, що належить до державної власності було орендарем нерухомого майна загальною площею 165,96 кв.м за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11.

17.12.2021 між АТ «ЗФЗ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було укладено договір про розірвання договору оренди від 26.11.2019 №12/1-3844 та в цей же день підписано Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності.

Як зазначає Концерн «МТМ», відповідно до дислокації службових приміщень, та копії індивідуального договору № 72201161 від 01.01.2022, підписаного з обох сторін, опалювана площа (об`єм) приміщення споживача складає 337,16 кв.м та після 17.12.2021 у користуванні АТ «ЗФЗ» залишились приміщення загальною площею 171,23 кв.м.

Відповідно до листа від РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях № 11/1-40-02307 від 05.09.2024 надана інформація стосовно державного нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, а саме:

- нежитлове приміщення ХІХ загальною площею 141,90 кв.м житлового будинку (Літ А-4-5) не передавалося суб`єктам господарювання в строкове платне користування;

- нежитлове приміщення 77 загальною площею 53,9 кв.м житлового будинку (літ. А-4) передано Дочірньому підприємству «Запоріжхолод» ТОВ «Київхолод» за договором оренди від 21.06.2005 № 1462;

- частина нежитлового приміщення ХХІІ загальною площею 66,56 кв.м підвального поверху; нежитлове приміщення ХХVI загальною площею 99,40 кв.м першого поверху житлового будинку (Літ. А-4-5) передано АТ «ЗФЗ» за договором оренди від 26.11.2019 №12/1-3844 терміном до 24.11.2022. Відповідно до Акту приймання-передачі майно повернуто з оренди 17.12.2021;

- нежитлове приміщення XXVI площею 96,10 кв.м першого поверху та ганок площею 15,40 кв.м житлового будинку (Літ. А-4,5, А1) з 17.07.2023 передано приватній фірмі «Лаціс» за договором оренди № 12/1-3996/д.

Суд зазначає, що дислокації службових приміщень наданих Концерном «МТМ» не є належним доказом на підтвердження опалювальної площі споживача. Такими документами можуть бути докази, які підтверджують право власності або право користування приміщеннями.

Концерном «МТМ» не надав та матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували право власності чи користування АТ «ЗФЗ» приміщеннями за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11 загальною площею 337,16 кв.м.

У той же час, за інформацією РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, яка підтверджується також договором № 12/1-3844 оренди майна, що належить до державної власності, площа нерухомого майна за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11, яке орендував АТ «ЗФЗ» складала 165,96 кв.м, та вказане нерухоме майно було повернуто з оренди 17.12.2021.

Зазначення в пункті 4 індивідуального договору № 72201161 від 01.01.2022 опалюваної площі (об`єм) приміщення споживача у розмірі 337,16 кв.м саме по собі, без наданні інших належних та допустимих доказів, не підтверджує опалювальну площу приміщення споживача саме у розмірі 337,16 кв.м.

У матеріалах справи містяться рахунки Концерну «МТМ», які виставлялися щодо постачання теплової енергії АТ «ЗФЗ» за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11 за період з листопада 2021 по травень 2024 р.р. з посиланням на договір № 72201161 від 01.11.2021 (а.с.12-41).

Вказані рахунки містять інформацію, щодо нарахування споживання теплової енергії, проте встановити опалювальну площу, щодо якої виставлені рахунки, неможливо.

За поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні нарахування постачання теплової енергії зроблені виходячи з опалювальної площі 337,16 кв.м, що також підтверджується письмовими поясненнями Концерну «МТМ» від 05.11.2024, в яких зазначено, що відповідно до дислокації службових приміщень, долучених до позовної заяви, та копії індивідуального договору № 72201161 від 01.01.2022, підписаного з обох сторін, яку наразі Позивач за первинним позовом просить долучити до матеріалів справи, опалювана площа (об`єм) приміщення споживача складає 337,16 кв.м.

Таким чином вказані рахунки не є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості.

Матеріали справи не містять розрахунку спожитої АТ «ЗФЗ» за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11 теплової енергії за період з 01.11.2021 по 17.12.2021, розрахованої відповідно до займаної АТ «ЗФЗ» площі 165,96 кв.м, отже хоча АТ «ЗФЗ» в цей період і було орендарем нерухомого майна за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 11, площею 165,96 кв.м, та в цей час споживало теплову енергію, однак відповідно до наявних матеріалів справи кількість та вартість спожитої АТ «ЗФЗ за цей період теплової енергії встановити неможливо.

Щодо обов`язку здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги по нежитловим приміщенням, які знаходяться на позабалансовому рахунку АТ «ЗФЗ».

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів»:

- не є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11;

- не є особою, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна.

Власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, є держава в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Статус балансоутримувача будинку чи нежитлового приміщення, якщо таке приміщення знаходиться в державній власності, не надає права балансотуримувачу на самостійне користування такими приміщеннями.

Стаття 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 322 Цивільного кодексу України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги надані Концерном «МТМ» в якості доказів Накази Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області від 28.10.2024 № 12/1-261 та від 30.10.2024 № 12/1-266 щодо умов продажу нежитлових приміщень за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, а також матеріалів оголошень про продаж вказаних приміщень (а.с. 176-183), в яких зазначено балансоутримувачем приміщень за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11 АТ «ЗФЗ», оскільки як зазначено вище статус балансоутримувача не надає права на самостійне користування такими приміщеннями.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що починаючи з 18.12.2021 АТ «ЗФЗ» не є користувачем нерухомого майна, до якого позивачем надавалися послуги з теплопостачання, а отже не є споживачем послуг з теплопостачання та відповідно обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з теплопостачання, по нежитловим приміщенням державної власності, які знаходяться за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11, мають нести:

- або власник державного майна в особі РВ ДФМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях;

- або користувачі нежитлових приміщень, які користуються приміщеннями на підставі укладених договорів оренди такими приміщеннями.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає що позивач належних та допустимих доказів порушення відповідачем його прав у період з 01.11.2021 по 31.05.2024 (у заявлений спірний період), суду не надав.

За таких обставин, враховуючи вищевикладені приписи законодавства, якими врегульовано правовідносини у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, відсутність доказів щодо наявності зобов`язань відповідача оплачувати надані позивачем послуги після припинення терміну дії договору оренди державного майна, а також відсутність належного розрахунку розміру спожитої теплової енергії за період з 01.11.2021 по 17.12.2021 (період в якому АТ «ЗФЗ» орендував державне майно), суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог та, як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з АТ «ЗФЗ» суми заборгованості у розмірі 160 003,29 грн за надані послуги з теплопостачання у період з 01.11.2021 по 31.05.2024.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

АТ «ЗФЗ» заявило зустрічний позов, в якому просить визнати договір № 72201161 від 01.01.2022 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.2022 до договору №72201161 від 01.01.2022, а саме, з урахуванням запропонованої редакції пункту 51 договору: «п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За визначенням ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Пункт 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Матеріали справи свідчать, що в січні 2022 року концерном «МТМ» було запропоновано АТ «ЗФЗ» укласти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №72201161, який датований 01.01.2022, за адресою м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11.

Пунктом 51 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом року з дати набрання чинності. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин між Споживачем та Виконавцем, які виникли до його укладання з 01.11.2021.

Договір № 72201161 від 01.01.2022 був підписаний зі сторони АТ «ЗФЗ» з протоколом розбіжностей, а також 2 екземпляри підписаного зі сторони АТ «ЗФЗ» протоколу розбіжностей були передані на адресу концерну «МТМ» 11.02.2022, разом із супровідним листом №Х-ІІ-02/03.

У протоколі розбіжностей АТ «ЗФЗ» запропонував укласти договір з редакцією п.51 «Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», концерн «МТМ» повинен був у строк до 14.03.2022 повідомити про відмову в укладанні договору в редакції запропонованій АТ «ЗФЗ», або надати свої пропозиції.

Суд враховує, що підставою для складання АТ «ЗФЗ» Протоколу розбіжностей стало припинення договору оренди від 26.11.2019 № 12/1-3844 та повернення 17.12.2021 АТ «ЗФЗ» орендованого державного майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 11 державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та відповідно і припинення споживання теплової енергії в орендованих приміщеннях.

Враховуючи відсутність належної реакції з боку Концерну «МТМ» у встановлені законодавством строки, суд вважає що договір № 72201161 від 01.01.2022 є укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей, а отже наявні підстави для задоволення зустрічного позову.

Щодо посилань Концерну «МТМ», що між сторонами було укладено (підписано) договір № 72201161 від 01.11.2021 про надання послуг з постачання теплової енергії, а тому зміна умов договору, повинна оформлюватися як додаткова угода до цього договору, суд зазначає наступне.

На підтвердження існування між сторонами підписаного договору № 72201161 саме від 01.11.2021 про надання послуг з постачання теплової енергії Концерн «МТМ» не надав жодних доказів.

Більш того, як АТ «ЗФЗ», так і Концерн «МТМ», надали до суду ідентичні копії договору № 72201161 від 01.01.2022 (АТ «ЗФЗ» а.с. 66-70, Концерн «МТМ» а.с. 147-151). Обидва, надані сторонами, екземпляри договору містять під підписом споживача примітку, що він підписаний із протоколом розбіжностей.

Посилання Концерн «МТМ» на існування підписаного договору №72201161 саме від 01.11.2021, крім того що не підтверджено матеріалами справи, ще й суперечить попередній поведінці Концерн «МТМ», яка полягає в направленні в січні 2022 року АТ «ЗФЗ» двох екземплярів договору № 72201161, датованого саме 01.01.2022.

Таким чином, суд відхиляє посилання Концерну «МТМ» про існування договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.2021, як не доведеного матеріалами справи.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається Концерн «МТМ», доводяться Дислокацією службових приміщень ЖКО АТ «ЗФЗ» (а.с. 9), Актом приймання-передавання державного нерухомого майна від 26.05.2006 № 1992 (а.с. 10), Договором про розірвання Договору оренди від 26.11.2019 № 12/1-3844 від 17.12.2021 та актом повернення з оренди нерухомого майна (а.с.11), Рахунками за постачання теплової енергії (а.с. 12-42), Розрахунком основного боргу (а.с. 43), архів показів опалення (а.с. 44-45), інформація щодо нарахувань (а.с. 46-49), листування АТ «ЗФЗ» з концерном «МТМ» (а.с. 152-154), інформаційна довідка від 07.11.2024 (а.с. 175), Наказ Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 28.10.2024 № 12/1-261; інформаційне повідомлення про нежитлове приміщення; PrintScreen оголошення; Наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 30.10.2024 №12/1-266; інформаційне повідомлення про нежитлове приміщення; PrintScreen оголошення (а.с.176-183).

Обставини, на які посилається АТ «ЗФЗ»», доводяться індивідуальним договором № 72201161 від 01.01.2022 про надання послуг з постачання теплової енергії (а.с.66-90), протоколом розбіжностей до індивідуального договору договором № 72201161 про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.01.2022 (а.с. 71), Договором №12/1-3844 оренди майна від 26.11.2019 (а.с.72-75), Договором про розірвання Договору оренди від 26.11.2019 № 12/1-3844 від 17.12.2021 та актом повернення з оренди нерухомого майна (а.с.76-77), листуванням АТ «ЗФЗ» та Концерну «МТМ» (а.с.78-80), Листом ФДМУ від 30.11.2023 №11/1-30-02383 (а.с.92), Актом про списання багатоквартирного будинку з балансу (а.с.93-94), Наказами АТ «ЗФЗ» №53 від 24.11.2021 та №54 від 25.11.2021 (а.с.111-114), Протокол засідання правління АТ «ЗФЗ» № 223 від 23.11.2021 (а.с.115-116).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з АТ «ЗФЗ» суми заборгованості у розмірі 160 003,29 грн за надані послуги з теплопостачання у період з 01.11.2021 по 31.05.2024 не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги за зустрічним позовом слід задовольнити повністю та визнати договір № 72201161 від 01.01.2022 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.2022 до договору № 72201161 від 01.01.2022, а саме, з урахуванням запропонованої АТ «ЗФЗ» редакції пункту 51 договору: «п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову судовий збір за його подачу покладається на позивача за первісним позовом Концерн «Міські теплові мережі».

У зв`язку з задоволенням зустрічного позову судовий збір за його подачу стягується з відповідача за зустрічним позовом Концерн «Міські теплові мережі».

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісногопозову Концерну «Міські теплові мережі» до Акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» про стягнення 160 003,29 грн відмовити.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати договір № 72201161 від 01.01.2022 укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 01.01.2022 до договору №72201161 від 01.01.2022, а саме, з урахуванням запропонованої Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» редакції пункту 51 договору:

«п.51. Цей договір набирає чинності з 01.11.2021 та діє до 17.12.2021».

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» (вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) на користь Акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (вул. Діагональна, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код юридичної особи 00186542) суму 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 27.01.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич