РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2025Справа № 910/8713/24

Господарський суд міста Києва у складі:

Судді - Бондаренко-Легких Г. П.

за участю секретаря - Боровик В. В.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/8713/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні рішення 2» (03138, м. Київ, вул. Сумська, 18, кв. 1)

До Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6)

про стягнення шкоди у розмірі 507 027, 14 грн

За участі представників сторін:

Представник позивача: Сабадин А. В. - адвокат, ордер серії АІ №6332/10;

Представник відповідача: Волосюк Т. С. - самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології 2» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про відшкодування у порядку ч. 2 ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» шкоди у розмірі 507 027, 14 грн, спричиненої внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, що встановлено рішенням ТАК АМКУ №75-р/тк від 15.07.2021.

17.07.2024 суд ухвалою відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 27.08.2024.

05.08.2024 до суду від відповідача надійшов відзив.

05.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

09.08.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 27.08.2024 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 08.10.2024.

У судовому засіданні 08.10.2024 суд на місці ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні по суті справи на 26.11.2024.

У судовому засіданні 26.11.2024 суд на місці ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні по суті справи до 25.01.2025.

У судове засідання 25.01.2025 прибули представники сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши виступи у судових дебатах представників сторін, які підтримали власні правові позиції, що викладені у заявах по суті справи, Суд -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Згідно з протоколом електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000029-1 сформованого 15.01.2020 по лоту "Право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, вул. Пчілки Олени, 2, в межах III територіальної зони паркування м. Києва", який (аукціон) було проведено 10.01.2020 року організатором - КП "Київтранспарксервіс", учасника - ТОВ «Інноваційні рішення 2» визнано переможцем аукціону.

У протоколі електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000029-1 визначено, що сума, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону становить 253 513, 57 грн.

21.01.2020 ТОВ «Інноваційні рішення 2» було сплачено на користь КП "Київтранспарксервіс" грошові кошти у розмірі 253 513, 57 грн згідно платіжного доручення №402 від 21.01.2020 року.

12.02.2020 року між КП "Київтранспарксервіс" (Сторона-1) та ТОВ «Інноваційні рішення 2» (Сторона-2) було укладено Договір №ДНП-2020-02/14 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (надалі - Договір №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020), відповідно до п. 1.1. якого сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, вул. Пчілки Олени, 2, в межах III територіальної зони паркування м. Києва (надалі - майданчик для маркування), що включає 77 (сімдесят сім) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 (дев`ять) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Згідно пункту 4.1. Договору №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020 загальна ціна договору складається з двох основних компонентів: вартості експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах договору (Векспл) та одноразового платежу за право укладання договору (Праз).

Згідно пункту 4.3. Договору №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020 загальна ціна договору становить 2 788 649, 25 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 464 774, 87 грн, з яких вартість експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах договору (Векспл) - 2 535 135, 68 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 422 522, 61 грн та одноразовий платіж за право укладання договору(Праз) - 253 513, 57 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 42 252, 26 грн.

05.03.2020 між Сторонами підписано Акт приймання-передачі паркувального майданчика за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, вул. Пчілки Олени, 2, в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

У подальшому, сторони додатковим угодами до Договору №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020 призупиняли дію договору в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування починаючи з 05.03.2020 по 01.09.2020 (Додаткова угода №1 від 13.03.2020, Додаткова угода №2 від 15.04.2020, Додаткова угода №3 від 15.05.2020, Додаткова угода №4 від 01.07.2020).

28.08.2020 ТОВ «Інноваційні рішення 2» звернулося до КП "Київтранспарксервіс" з листом №053/05/2451, в якому вказало, що з моменту укладення 05.03.2020 Акту приймання-передачі паркувального майданчика, не мало змоги експлуатувати паркувальний майданчик, у зв`язку з тим, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості про яке внесені до ЄДРДР за №0000960 від 13.02.2020. В ході проведення превентивних заходів, слідчим винесено постанову про визнання паркувальних майданчиків (в тому числі по вул. Пчілки Олени, 2), речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ФОП Грибану Андрію Олексійовичу, який раніше був користувачем паркувального майданчика.

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (надалі - Рішення №75-р/тк) визнано:

- що КП "Київтранспарксервіс" у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента (пункт 1 резолютивної частини рішення Комітету);

- визнано дії КП "Київтранспарксервіс", які полягають у встановленні в період з 05.03.2019 по 05.01.2021 для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язку зі сплати одноразового платежу за право укладення договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, а також штрафів за відмову від укладення вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення Комітету).

За зазначені порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 2 605 133 гривень (пункт 3 резолютивної частини рішення Комітету).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року у справі №910/16055/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року, в задоволенні позовних вимог КП "Київтранспарксервіс" про визнання недійсним та скасування Рішення №75-р/тк в частині пунктів 2, 3 резолютивної частини рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 року закрито касаційне провадження у справі №910/16055/21 за касаційною скаргою КП "Київтранспарксервіс" в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України; касаційну скаргу в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року у справ №910/16055/21 залишено без змін.

Позивач стверджує, що ним 21.01.2020 згідно неправомірних вимог відповідача було сплачено на рахунок КП "Київтранспарксервіс" одноразовий платіж за право укладання договору у сумі 253 513, 57 грн. За таких підстав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та на підставі частини 2 статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та просить суд стягнути з КП "Київтранспарксервіс" грошові кошти у сумі 507 027, 14 грн, що є розміром подвійної шкоди, завданої позивачу відповідачем у зв`язку із порушенням відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а саме у зв`язку із встановленням обов`язку сплати одноразового платежу за право укладення договору.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення збитків у розмірі 507 027, 14 грн.

Правовими підставами позову позивачем визначено частину 2 статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок того, що КП «Київтранспарксервіс» було порушено законодавство про захист економічної конкуренції, що доведено в межах розгляду господарської справи №910/16055/21, ТОВ «Інноваційні рішення 2» були завдані збитки у вигляді втрат, пов`язаних із сплатою одноразового платежу за право на укладення договору, які підлягають відшкодуванню відповідачем позивачеві у подвійному розмірі.

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

КП "Київтранспарксервіс" заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

- КП "Київтранспарксервіс" має право встановлювати умови договору на власний розсуд, оскільки, дане право передбачене Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України;

- сплата одноразового платежу є умовою договору, на яку ТОВ «Інноваційні рішення 2» погодилось підписуючи договір, а отже зменшення майна останнього відбулося виключно за його волевиявленням. Отже, у даному випадку відсутня вина КП "Київтранспарксервіс" та відсутній факт завдання збитків позивачу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог;

- Рішенням №75-р/тк встановлено лише, що в діях КП "Київтранспарксервіс" вбачається зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для парування транспортних засобів у м. Києві, проте не встановлено того, що одноразовий платіж є протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства України. Отже, наявність даного рішення не може бути підставою для відшкодування шкоди позивачеві.

- позивач повинен був надати суду докази беззаперечного порушення його прав шляхом впливу на економічну конкуренцію.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність та/або відсутність підстав для стягнення з відповідача на підставі статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" шкоди, заподіяної порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують з положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 Цивільного кодексу України).

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (пункт 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац перший частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1 статті 224 Господарського кодексу України).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 Господарського кодексу України).

Збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом (частина 1 статті 255 Господарського кодексу України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: (1) протиправна поведінка заподіювача шкоди; (2) наявність шкоди; (3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; (4) вина заподіювача шкоди.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування (частина 1 статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року у справі №910/16055/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року, в задоволенні позовних вимог КП "Київтранспарксервіс" про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 року в частині пунктів 2, 3 резолютивної частини рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 року закрито касаційне провадження у справі №910/16055/21 за касаційною скаргою КП "Київтранспарксервіс" в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України; касаційну скаргу в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року у справ №910/16055/21 залишено без змін.

Судом у справі № 910/16055/21 встановлено, що АМКУ доведено, а КП "Київтранспарксервіс" не спростовано, що дії останнього, які полягають у встановленні для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві обов`язків зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування, забезпечувального платежу, штрафів за відмову від укладання договору або підписання актів приймання-передачі майданчиків в експлуатацію становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов наявності значної конкуренції на цьому ринку.

Також, суд у справі № 910/16055/21 зазначив наступне:

- відповідно до пункту 3 Рішення Київської міської ради № 930/1591 КП "Київтранспарксервіс" визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення абонементних талонів із паркування автомобільного транспорту в місті Києві, споживачі, які виявили бажання отримати права на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві, обмежені у виборі суб`єкта господарювання, який реалізує такий товар. Наявність такої ринкової влади надає КП "Київтранспарксервіс" можливість диктувати виключні умови реалізації вказаного товару.

- однак, у випадку незгоди із запропонованими КП "Київтранспарксервіс" умовами споживачі не мають можливості обрати альтернативного продавця прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві оскільки позивач займає монопольне (домінуюче) становлення на цьому ринку;

- відповідно до приписів статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

- згідно частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України, при укладанні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

- всупереч наведеним нормам КП "Київтранспарксервіс" встановлювало для переможців торгів такі умови реалізації прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві, які суперечать конкурентному законодавству та які неможливо було б застосувати за умов наявності значної конкуренції на цьому ринку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року у справі №910/16055/21 набрало законної сили 10.11.2022, а відтак має преюдиційний характер при розгляді даної справи №910/8713/24.

Також, суд зазначає, що згідно пункту 4.3. Договору №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020 загальна ціна договору становить 2 788 649, 25 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 464 774, 87 грн, з яких вартість експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах договору (Векспл) - 2 535 135, 68 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 422 522, 61 грн та одноразовий платіж за право укладання договору(Праз) - 253 513, 57 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 42 252, 26 грн.

Згідно пункту 4.4. Договору №ДНП-2020-02/14 від 12.02.2020 одноразовий платіж за право укладання договору (Праз) підлягає оплаті Стороною-2 на користь Сторони-1 впродовж 3-х банківських днів з дня підписання Протоколу електронного аукціону та не повертається у випадку розірвання Сторонами Договору.

У Рішенні №75-р/тк (пункти 54, 55), АМКУ зазначив, що загальні вимоги, правила та єдиний порядок ведення роботи при застосуванні систем електронних торгів для реалізації іншим суб`єктам господарювання прав на експлуатацію майданчиків для паркування Підприємства встановлені Положенням про порядок реалізації прав на експлуатацію майданчиків для паркування із застосуванням електронних торгів у КП «Київтранспарксервіс», затвердженим наказом директора Підприємства від 06.08.2019 № 70 та погодженим листом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.07.2019 № 053-7199 (далі - Положення № 70).

Відповідно до п. 5.2 Положення №70, загальна вартість договору складається з двох основних компонентів: вартість експлуатації паркувального майданчика на весь період, що підлягає оплаті на умовах договору; та одноразовий платіж за право укладення договору (10 % від вартості експлуатації місць для паркування).

Матеріалами справи підтверджено, що після підписання Протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000029-1, ТОВ «Інноваційні рішення 2» було оплачено на рахунок КП "Київтранспарксервіс" суму одноразового платежу за право укладання договору згідно платіжного доручення №402 від 21.01.2020 року у сумі 253 513, 57 грн.

Однак, враховуючи преюдиційні обставини, що встановлені судами у межах справи №910/16055/21, стягнення КП "Київтранспарксервіс" суми одноразового платежу за право укладення договору є неправомірним.

Як встановлено у рішенні АМКУ та рішенні суду у справі № 910/16055/21, КП "Київтранспарксервіс" застосовував передбачений договором одноразовий платіж за право укладення договору з метою одержання додаткових коштів унаслідок порушення прав суб`єктів господарювання, з якими КП "Київтранспарксервіс" укладав договори про надання в експлуатацію майданчиків для паркування.

Таким чином, шкодою в даному випадку є здійснена позивачем оплата одноразового платежу за право укладення договору у розмірі 253 513, 57 грн.

Протиправна поведінка відповідача, у даному випадку, полягає у тому, що у зв`язку із встановленням обов`язку сплати одноразового платежу за право укладення договору, останнім були порушені норми Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою полягає в тому, що внаслідок вчинення вказаних вище дій позивачем були переплачені грошові кошти.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди (частина 2 статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем було порушено законодавство про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (зловживання монопольним (домінуючим) становищем), суд дійшов висновку, що саме через винні дії відповідача позивачу було завдано шкоду в сумі 253 513, 57 грн, яка на підставі статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" повинна бути відшкодована відповідачем у подвійному розмірі, тобто у сумі 507 027, 14 грн.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

У зв`язку із встановленим, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності у матеріалах справи доказів того, що позивач постраждав від дій відповідача в економічній конкуренції.

Щодо тверджень КП "Київтранспарксервіс" про свободу договору, що визначена статтею 627 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що в межах справи №910/16055/21 (зокрема у постанові Постановою Верховного Суду від 22.12.2022), відповідачу вже роз`яснювалось, що сама по собі відповідність умов договору приписам Цивільного кодексу України не означає відсутність порушення конкурентного законодавства, оскільки, дії КП «Київтранспарксервіс» повинні відповідати конкурентному законодавству.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Інноваційні рішення 2» про стягнення грошових коштів у сумі 507 027, 14 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7 605, 41 грн відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Також позивач у позові зазначив, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн, а також очікується понесення витрат на професійну правничу допомогу:

- написання відповіді на відзив - 6000,00 грн., в разі отримання відзиву на позовну заяву.

- участь в судовому засіданні - 4 500,00 грн. (одне судове засідання), в разі проведення судового засідання.

Втім, позивач жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат із зазначенням їх чіткого розміру, що підлягає стягненню з відповідача у порядку частини 8 статі 129 Господарського процесуального кодексу України суду не надав. В судовому засіданні 21.01.2025 року, яке було проведено після оголошеної перерви в судовому засіданні 26.11.2024 року, для надання можливості подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та для проведення судових дебатів, представник позивача зазначила, що намірів подавати докази понесення судових витрат позивач не виявив, і відповідних доказів понесення судових витрат представник позивача не надала.

Відтак, суд покладає витрати позивача на професійну правничу допомогу на останнього.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні рішення 2» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ідентифікаційний код: 35210739) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні рішення 2» (03138, м. Київ, вул. Сумська, 18, кв. 1; ідентифікаційний код: 36993756) 507 027 (п`ятсот сім тисяч двадцять сім) грн 14 коп. - шкоди, заподіяної порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та судовий збір у розмірі 7 605 (сім тисяч шістсот п`ять) грн 41 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких