РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1068/24
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження, в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: фізичної особи підприємця Кривича Костянтина Володимировича,

АДРЕСА_1 ;

до відповідача: фізичної особи підприємця Юрченко Наталії Миколаївни,

АДРЕСА_2 ;

предмет спору: про заборону вчиняти певні дії та стягнення збитків (упущеної вигоди) в сумі 63000,00 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Жаворонков П.Є. адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1257235, виданий 15.11.2024;

від відповідача: Дуденок О.О. адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1107390, виданий 29.11.2024.

У судовому засіданні 13.01.2025, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

15.11.2024, через систему Електронний суд, надійшов позов фізичної особи підприємця Кривича Костянтина Володимировича (далі - ФОП Кривич К.В.) до фізичної особи підприємця Юрченко Наталії Миколаївни (далі - ФОП Юрченко Н.М.) з проханням:

- заборонити ФОП Юрченко Наталії Миколаївні (РНОКПП НОМЕР_1 ) використовувати для магазинів позначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023);

- припинити порушення прав ФОП Кривича Костянтина Володимировича, як власника свідоцтва на знак для товарів та послуг (торгівельну марку) № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023, шляхом зобов`язання відповідача ФОП Юрченко Наталії Миколаївни демонтувати вивіски і рекламні матеріали магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця 18 Вересня, будинок 25;

- стягнути з ФОП Юрченко Наталії Миколаївни на користь ФОП Кривича Костянтина Володимировича 72000,00 грн збитків (упущеної вигоди).

Позов обґрунтований порушенням прав інтелектуальної власності позивача, шляхом використання відповідачкою в своїй господарській діяльності торгівельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є позивач відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.12.2024, про що постановив ухвалу від 19.11.2024.

При відкритті провадження в справі суд установив сторонам процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору.

Сторони в належний строк скористались правом на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачка в відзиві на позов проти задоволення вимог позивача заперечила. Наголосила, що в досудовому порядку, після отримання претензії про неправомірне використання торгівельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в жовтні 2024 року, нею були вжиті належні заходи до усунення виявлених порушень, зокрема, 22.10.2024 облаштовано нову вивіску магазину та 23.10.2024 вжиті залежні від неї заходи щодо зміни найменування об`єкту оподаткування, про що до відзиву додані: фото нової вивіски магазину; копію товарного чеку від 22.10.2024 та копію фіскального чеку від 23.10.2024. З урахуванням наведеного, клопотала закрити провадження в справі, за відсутністю предмета спору, в частині вимог про заборону відповідачу використовувати для магазину позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та в частині вимог про припинення порушення прав позивача як власника свідоцтва на знак для товарів та послуг (торгівельну марку) № 129905 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № 333013 від 17.05.2023. Відповідачка також заперечила проти вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди) з підстав їх необґрунтованості, зокрема, в частині заявленого розміру та періоду стягнення, з 01.01.2023 по 31.12.2024. Своєї вини в порушенні прав позивача не вбачає, оскільки не була обізнана, до отримання претензійної вимоги, про обов`язок укладення з позивачем ліцензійного договору з метою набуття права використання торгівельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивач у відповіді на відзив наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачка підтримала правову позицію, наведену попередньо в відзиві.

Суд при відкритті провадження в справі, за клопотанням позивача, в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) витребував від Головного управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) інформацію/відомості щодо дати, з якої ФОП Юрченко Наталія Миколаївна (код НОМЕР_1 ) використовувала позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » при роздрукуванні фіскальних чеків у магазині (за адресою: АДРЕСА_3 ).

03.12.2024, на запит суду, від ГУ ДПС у Чернігівській області, надійшов лист-відповідь від 02.12.2024 № 6587/5/25-01-07-05-04-2 (а. с. 66) з повідомленням, що за даними ІКС «Податковий блок» ФОП Юрченко Н.М. (код НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Прилуцькій ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області як платник податків за основним місцем обліку з 24.02.2016. 28.09.2022, ФОП Юрченко Н.М. подала повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП (форма 20-ОПП) № на реєстрацію господарської одиниці з назвою магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 . З 22.10.2022 ФОП Юрченко за вказаною адресою зареєструвала реєстратор розрахункових операцій (далі РРО) з фіскальним номером на господарську операцію магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно з системою обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) у фіскальних чеках даного РРО відображено найменування господарської операції магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 23.10.2024 ФОП Юрченко Н.М. подала заяву за формою 20-ОПП за реєстраційним номером № за якою змінене найменування об`єкту оподаткування магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на МАГАЗИН.

09.12.2024, за результатами підготовчого засідання, суд постановив закрити підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 13.01.2025 об 11:00.

12.12.2024, позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, з проханням:

- заборонити ФОП Юрченко Н.М. використовувати для магазинів позначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023);

- стягнути з ФОП Юрченко Наталії Миколаївни на користь ФОП Кривича Костянтина Володимировича 63000,00 грн збитків (упущеної вигоди).

Мотивував тим, що ФОП Юрченко Н.М. наразі демонтувала вивіску з позначенням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на фасаді магазину (за адресою: АДРЕСА_3 ) та вжила заходів із заміни реєстратора розрахункових операцій за цим об`єктом, відтак, позивач не підтримує позов у частині вимог про припинення порушення його прав на об`єкт інтелектуальної власності шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме: демонтажу вивіски і рекламних матеріалів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за вказаною вище адресою. Також пояснив, що після ознайомлення з інформацією, наданою ГУ ДПС у Чернігівській області, на запит суду, ним проведений перерахунок розміру збитків (упущеної вигоди), зокрема, в частині періоду їх стягнення (з четвертого кварталу 2022 по третій квартал 2024 років, що складає 63000,00 грн).

Положення ГПК України не передбачає права позивача на подачу заяв про уточнення розміру позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно в заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

За п.2 частини 2 статті 46 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 6 указаної статті).

Суд розцінив заяву позивача, подану в підсистемі Електронний суд 12.12.2024, як заяву про зменшення позовних вимог, та враховуючи, що розгляд справи по суті не розпочатий станом на 12.12.2024, прийняв її до розгляду, оскільки дана заява подана з дотриманням вимог, установлених частиною 5, 6 статті 46 ГПК України.

Таким чином, предметом судового розгляду в межах даної справи, з урахуванням змісту прийнятої судом заяви позивача від 12.12.2024 б/н, є вимоги:

- про заборону ФОП Юрченко Н.М. використовувати для магазинів позначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023);

- про стягнення з ФОП Юрченко Н.М. на користь ФОП Кривича К.В. 63000,00 грн збитків (упущеної вигоди).

13.01.2025, у судове засідання прибули повноважні представники обох сторін (участь яких забезпечена в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням представниками власних технічних засобів, ухвалою від 09.12.2024.

Суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав повноважних представників позивача та відповідача.

Представник позивача позов підтримав, з урахуванням змісту заяви від 12.12.2024 б/н про зменшення позовних вимог.

Представниця відповідачки проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві на позов. Заперечувала проти прийняття судом до розгляду заяви про зменшення позовних вимог як такої, що заявлена позивачем після закриття підготовчого провадження в справі.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг, за Піскуном Станіславом Олександровичем, у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, 11.10.2010 зареєстрований знак на товари і послуги класу 35 ОПТОВИЧОК згідно з наведеними в свідоцтві характеристиками. Відомості про видачу свідоцтва опубліковані 11.10.2010, бюлетень № 19, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва № НОМЕР_2 до 25.08.2019.

За рішенням Державної служби інтелектуальної власності України від 02.12.2015, до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, внесені відомості про передачу прав власності на знак, відповідно до яких право власності на знак для послуг класу 35, свідоцтво України № 129905, передане Кривичу Костянтину Володимировичу (далі позивач); дата публікації та реєстрації: 25.12.2015 № 19020.

За випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, внесений запис про продовження дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 по 25.08.2029.

У Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки, 17.05.2023, за Кривичем К.В. зареєстроване свідоцтво на торговельну марку № НОМЕР_3 - ОПТОВИЧОК, класу 35, за наведеними характеристиками. Відомості про видачу свідоцтва опубліковані 17.05.2023, бюлетень № 20/2023, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва до 02.06.2031.

08.10.2024, позивач дізнався, що ФОП Юрченко Н.М. (далі відповідач) у своїй господарській діяльності незаконно використовує знак для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема: на фасаді магазину, за адресою Чернігівська область, м. Прилуки, вулиця 18 Вересня, будинок 25, нею розміщена вивіска із зображенням знака для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », без отримання згоди власника об`єкта інтелектуальної власності на його використання.

Факт незаконного використання відповідачкою об`єкта інтелектуальної власності підтверджується фотознімком фасаду вказаного магазину разом з його вивіскою, де відображено торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; та фіскальним чеком від 08.10.2024 на суму 114,00 грн, згідно з яким розрахункова операція проведена на рахунок ФОП Юрченко Н.М. (код НОМЕР_1 ), магазин ОПТОВИЧОК, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 41).

За доводами позивача, відповідачка при здійснені господарської діяльності в магазині продуктів харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця 18 Вересня, будинок 25) використовувала позначення схоже настільки, що його можна сплутати із торгівельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрованою позивачем згідно з свідоцтвом України на знак для товарів та послуг № 129905 від 11.10.2010 та з свідоцтвом України на торговельну марку № 333013 від 17.05.2023 для послуг такого ж виду (що тотожне за звучанням (фонетично) та смисловим навантаженням).

Протиправні дії відповідачки, як стверджує позивач, завдали шкоди його діловій репутації та мають бути розцінені як неправомірне використання нею заслуженої репутації мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при здійсненні власної господарської діяльності та наданні ідентичних послуг широкому колу споживачів.

За використання торгівельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без правових підстав, позивач заявив до стягнення з відповідачки 63000,00 грн збитків (упущеної вигоди) (з урахуванням змісту заяви від 12.12.2024) за період з четвертого кварталу 2022 по третій квартал 2024 років, виходячи з відомостей отриманих від ГУ ДПС у Чернігівській області (лист від 02.12.2024 № 6587/5/25-01-07-05-04-2, на запит суду).

За доводами ФОП Кривича К.В., відповідачка була обізнана про необхідність укладення з ним ліцензійного договору та сплати роялті за використання торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрованої за позивачем. Звертав увагу, що починаючи з 2015 року заключає ліцензійні договори, предметом яких є, зокрема, невиключна ліцензія на право використання (без передачі права продажу або здійснення відчуження ліцензіатом) знака згідно зі свідоцтвами України № № 129905, 159080 на знак для товарів і послуг «Оптовичок» на всій території України.

В досудовому порядку позивач звертався до відповідачки з претензією від 15.10.2024 про неправомірне використання торговельної марки, з вимогою в семиденний строк, з моменту отримання цієї претензії, здійснити демонтаж вивісок, табличок, написів «ОПТОВИЧОК» (а також використання позначення ТМ «Оптовичок» у чеках та інших документах).

ГУ ДПС у Чернігівській області, в листі від 02.12.2024 № 6587/5/25-01-07-05-04-2, на запит суду, повідомило, що 23.10.2024 ФОП Юрченко Н.М. подала заяву за формою 20-ОПП, за реєстраційним номером № , згідно з якою змінене найменування об`єкту оподаткування магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на «Магазин» (за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, м. Прилуки, вул. 18 вересня, буд. 25).

Згідно з фіскальним чеком від 23.10.2024, за об`єктом оподаткування «Магазин», ФОП Юрченко Н.М. (код НОМЕР_1 ) (за адресою: АДРЕСА_3 ) позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відсутнє (а. с. 73). До відзиву на позов доданий фотознімок оновленого фасаду, згідно з яким вивіска «ОПТОВИЧОК» демонтована.

15.11.2024, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав на об`єкт інтелектуальної власності, з вимогою заборонити відповідачці використовувати для магазинів позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (зареєстрованого за позивачем згідно з свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 129905 від 11.10.2010 та свідоцтвом на торговельну марку № 333013 від 17.05.2023).

Необхідність вжиття судом превентивного способу захисту порушених прав на об`єкт інтелектуальної власності ТМ «ОПТОВИЧОК» позивач мотивує протиправною поведінкою відповідачки з використання позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в її господарській діяльності з жовтня 2022 року (упродовж майже двох років).

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 154 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються цим Кодексом та іншими законами, зокрема Законом України «Про авторське право і суміжні права», Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». До цих відносин застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України та іншими нормативними актами.

Об`єктами прав інтелектуальної власності в сфері господарювання визнаються, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг) (стаття 155 ГК України).

За частинами 1 - 3 статті 157 цього Кодексу право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом. Умови використання торговельної марки в сфері господарювання визначаються законом. Свідоцтво надає право його власнику забороняти іншим особам використовувати зареєстровану торговельну марку без його дозволу, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до частин 1, 4 статті 5 статті Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 № 3689-XII правова охорона надається торговельній марці, яка не суперечить публічному порядку, загальновизнаним принципам моралі, вимогам законів України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", "Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії" та на яку не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними в ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.

За приписами частин 2, 4, 5, 7 статті 16 цього Закону свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом.

Використанням торговельної марки визнається:

- нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано;

- застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано в формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними в свідоцтві, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою;

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою;

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними в свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Власник свідоцтва може передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг на підставі договору.

З урахуванням змісту наведених норм суд констатує, що основною сферою використання знаку для товарів і послуг є господарська діяльність, оскільки він виконує функцію вирізнення товарів та послуг одного виробника від товарів та послуг іншого виробника. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається її зображенням та переліком товарів і послуг, наведеними в свідоцтві. Власник відповідного свідоцтва може використовувати його лише для позначення тих класів товарів та послуг, перелік яких наведений в свідоцтві. Свідоцтво дає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати торгівельну марку без його згоди, якщо інше не передбачене Законом. Позначення товару, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати, зокрема, якщо в споживача може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою

Виходячи зі змісту частин 1, 2 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

За статтею 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки (1); виключне право дозволяти використання торговельної марки (2); виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання (3); інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом (4).

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, якщо особа реалізує свої товари і послуги під торгівельною маркою, зареєстрованою за іншою особою, що створює в споживача хибну асоціацію між такими товарами на ринку, то такі дії мають бути розцінені як посягання на права власника свідоцтва на знаки для товарів і послуги (торгівельну марку), передбачені статтею 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та створює підстави для притягнення такої особи до відповідальності згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення має бути припинене, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки (в тому числі в формі упущеної вигоди).

Відповідно до Правил складання, подання заявки на торговельну марку, заявки на міжнародну реєстрацію торговельної марки та проведення експертизи заявки на торговельну марку, міжнародної реєстрації торговельної марки з поширенням на Україну (затверджених наказом Мінекономіки України від 06.08.2024 № 19889, зареєстрованого в МЮУ 19.08.2024 № 1263/42608), пункти 14 - 17, позначення вважається тотожним із торговельною маркою, якщо воно відтворює без будь-яких змін чи доповнень усі елементи торговельної марки або якщо в цілому відмінність в окремих несуттєвих елементах є настільки незначною, що може бути непомічена пересічним споживачем. Незначною відмінністю для словесних торговельних марок є різні види стандартних шрифтів, нахил, насиченість кольору, накреслення, розмір, а також відмінність у виконанні заголовними або рядковими літерами. Позначення, заявлене на реєстрацію в чорному та білому та/або сірому кольорі, не вважається тотожним із торговельною маркою в іншому кольорі, за винятком випадків, коли відмінність у кольорі або відтінках сірого кольору є настільки незначною, що вона може бути непомічена пересічним споживачем.

Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з торговельною маркою, якщо воно асоціюється з нею в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. Сплутування позначень відбувається, коли споживач може помилково сприйняти одне позначення за інше.

Позначення вважається таким, що асоціюється в споживача з іншим позначенням, якщо наявний усталений зв`язок між цими позначеннями, унаслідок чого споживач може припустити, що товари і/або послуги із такими позначеннями походять з єдиного джерела, тобто належать одній особі або пов`язаним особам (імовірність асоціації).

Товари і/або послуги вважаються спорідненими, якщо вони пов`язані між собою призначенням, способом використання, мають однакове коло споживачів, умови та канали збуту, є взаємодоповнюючими та/або подібні за своєю природою (рід (вид) товарів і вид матеріалу, з якого товари виготовлені), і використання щодо таких товарів і/або послуг тотожних чи схожих торговельних марок імовірно може викликати в певному секторі споживачів асоціації щодо єдиного джерела їх походження.

Статтею 21 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передбачений судовий порядок для захисту прав на торговельну марку. Суди відповідно до їх компетенції розв`язують, зокрема, спори про порушення прав власника свідоцтва.

Стаття 495 ЦК України відносить до майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання.

Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом (частина 3 статті 426 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником на знак для послуг класу 35, на які зареєстрована торгівельна марка «ОПТОВИЧОК» згідно зі свідоцтвом на торговельну марку № 333013, свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 (за рішенням Державної служби інтелектуальної власності від 02.12.2015 № 19020) та відомостями з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуги.

Позивач станом на 08.10.2024 виявив факт незаконного використання відповідачкою в своїй господарській діяльності торговельної марки «ОПТОВИЧОК», шляхом розміщення вивіски на магазині з зображенням знака для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця 18 Вересня, будинок 25), без отримання відповідної згоди власника свідоцтва на цю торговельну марку.

Після звернення до відповідачки, в досудовому порядку, з вимогою усунути виявлене порушення, останньою вжито вичерпних заходів для припинення порушення прав позивача на об`єкт інтелектуальної власності шляхом демонтажу вивіски магазину та зміни даних реєстратора розрахункових операцій у фіскальних чеках об`єкту оподаткування магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на магазин (за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця 18 Вересня, будинок 25), про що в тому числі свідчить лист ГУ ДПС у Чернігівській області від 02.12.2024 № 6587/5/25-01-07-05-04-2 (на запит суду).

Позивач, з урахуванням змісту заяви від 12.12.2024 б/н, просив суд вжити превентивний спосіб захисту шляхом заборони відповідачці (на майбутнє) використовувати для магазинів позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (свідоцтво на знак для товарів і послуг №129905 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № 333013 від 17.05.2023).

За частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких поданий позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, з огляду на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/16981/17, пункт 5.22).

Суд беручи до уваги, що відповідачка після отримання досудової вимоги, невідкладно вжила всі залежні від неї заходи для усунення порушення прав позивача на об`єкт інтелектуальної власності (торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про заборону ФОП Юрченко Наталії Миколаївні використовувати для магазинів позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке є схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_3 від 17.05.2023);

Припущення позивача про ймовірність протиправної поведінки відповідачки на майбутнє не ґрунтується на жодних доказах у справі.

Щодо вимоги про стягнення збитків (у формі упущеної вимоги).

За приписами статті 20 Закону України «Про охорону на знаки для товарів і послуги» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинене, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва завдану майнову шкоду шляхом відшкодування збитків чи виплати компенсації та/або завдану немайнову (моральну) шкоду.

Розмір відшкодування збитків визначається судом з урахуванням упущеної вигоди або доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним прав власника свідоцтва.

Розмір компенсації визначається судом на підставі обсягу порушення, вини порушника та інших обставин, що мають істотне значення. При цьому розмір компенсації не може бути меншим ніж розмір винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання прав на торговельну марку, щодо якої виник спір. У разі якщо порушення прав власника свідоцтва відбулося ненавмисно і без недбалості, розмір компенсації дорівнює розміру винагороди, яка була б сплачена за надання такого дозволу.

Стягнення компенсації застосовується судом замість відшкодування збитків на розсуд власника свідоцтва.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 цієї статті).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил наведеної вище статті. Загальне поняття "збитки" складається із двох складових: реальна шкода - витрати, які особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі; витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права) (1); та упущена вигода, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (2).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (частина 3 статті 22 цього Кодексу).

З урахуванням змісту наведених норм, такий спосіб захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів як відшкодування збитків, спрямований на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.

Відповідальність за порушення права інтелектуальної власності в вигляді відшкодування шкоди, завданої суб`єктові відповідного права, може наставати лише за одночасної наявності таких умов: 1) протиправної поведінки відповідача (зокрема, використання об`єкта права інтелектуальної власності без дозволу правовласника); 2) шкоди, завданої суб`єктові права інтелектуальної власності (зокрема, в вигляді упущеної вигоди); 3) причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Виходячи з положень статті 74 ГПК України, обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками покладається саме на позивача. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2 статті 614 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Також позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правовий висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №750/8676/15-ц).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, що неотримані через винні дії відповідача (правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №127/16524/16-ц).

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки в вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки в розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (тобто мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

За правовими висновками Верховного Суду, в постановах від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, від 13.10.2021 у справі № 908/2445/20, від 11.11.2021 у справі № 910/7511/20, відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки на момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток. При визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків. Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність його врахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин. Визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна, що виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Суд констатує, що вимоги позивача про стягнення упущеної вимоги базуються на розрахунку суми доходів (прибутку), які він міг би одержати саме в разі укладання з відповідачкою ліцензійного договору, в вигляді сплати ліцензійних платежів (роялті) за весь період неправомірного використання нею його торговельної марки, що узгоджується з приписами частини 2 статті 20 Закону України «Про охорону на знаки для товарів і послуги».

Відповідно до частин 3, 4 статті 1109 ЦК України в ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити в договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлене ліцензійним договором.

Позивач як власник свідоцтва на знак для товарів і послуг № 129905 від 11.10.2010 та свідоцтва на торговельну марку № 333013 від 17.05.2023, має право заключати ліцензійні договори на використання його торгової марки з іншими суб`єктами господарювання та отримувати з кожного укладеного договору з таким суб`єктом господарювання дохід (роялті).

З письмових доказів (наявних в матеріалах справи) вбачається, що між ФОП Кривичем К.В. та ФОП Бутенко А.Д. укладалися ліцензійні договори № 31/30/2021 від 12.07.2021 та № 31/30/23 від 30.06.2023, за умовами яких (п. 1.1., 1.2., 1.4.) Ліцензіар (позивач) надавав Ліцензіату (ФОП Бутенко А.Д.) на строк дії цього Договору і за винагороду, що сплачується Ліцензіатом, невиключну ліцензію на право використання (без передачі права продажу або здійснення відчуження Ліцензіатом) знака за свідоцтвами України № № 129905, 159080 на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та промислових зразків по патентам України № 19938 на промисловий зразок «Комплект рекламно-інформаційних вивісок» та № 22451 на промисловий зразок «Рекламно-інформаційна вивіска» на всій території України.

Ліцензіату надається право використовувати знак за свідоцтвами України №№ 129905, 159080 для позначення таких послуг: клас 35 Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП): влаштовування виставок та ярмарків на комерційні або рекламні потреби; демонстрування та рекламування товарів; влаштовування презентацій і дегустацій; розповсюджування зразків; розповсюджування рекламних матеріалів; наймання (орендування) місця на рекламу; сприяння продажу та просуванню товарів, включаючи системи заохочення покупців, у тому числі: влаштовування дисконтних систем, проведення конкурсів, розіграшів, аукціонів та виставок-продажів; рекламування; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, асортименту харчових продуктів, алкогольних і безалкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, супутніх товарів для забезпечування покупцям зручного огляду, вибору та придбання цих товарів у закладах оптової та роздрібної торгівлі; допомога покупцям у виборі та придбанні товарів.

Ліцензіар надає Ліцензіату право використання комерційного досвіду та ділової репутації магазинів «Оптовичок» в частині організації роздрібного продажу продуктів харчування та супутніх товарів.

Виходячи з умов п. 3.1. ліцензійних договорів № 31/30/2021 від 12.07.2021 та № 31/30/23 від 30.06.2023, за надане цим Договором право використання знака за свідоцтвами України № № 129905, 159080 та промислових зразків по патентам України № № 19938, 22451 Ліцензіат сплачує Ліцензіару ліцензійну винагороду в вигляді роялті в розмірі 5000/9000 грн за квартал (три місяці) використання, у наступному порядку: шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Ліцензіара в сумі 5000,00/9000,00 грн щокварталу, але не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Позивач за використання без правових підстав торговельної марки «ОПТОВИЧОК» нарахував відповідачу збитки (упущену вигоду) за період з жовтня 2022 по червень 2023 року в розмірі 15000,00 грн (5000,00 грн х 3) та в період з липня 2023 року по жовтень 2024 року 48000,00 грн (9000 грн х 5 + 3000,00 грн), що за підсумком складає 63000,00 грн.

Суд установив, що розмір збитків (упущеної вигоди) визначений позивачем, виходячи з ціни ліцензійних договорів № 31/30/2021 від 12.07.2021 та № 31/30/23 від 30.06.2023.

Період протиправного використання відповідачкою торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема, реєстрація нею 28.09.2022 господарської одиниці з назвою магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, м. Прилуки, вул. 18 вересня, буд. 25, підтверджене ГУ ДПС у Чернігівській області в листі від 02.12.2024 № 6587/5/25-01-07-05-04-2. У листі запитуваним органом також повідомлено, що 23.10.2024 відповідачка подала заяву за формою 20-ОПП, за реєстраційним номером , згідно з якою змінене найменування об`єкту оподаткування магазин «ОПТОВИЧОК» на «Магазин» з указаної дати.

Суд дійшов висновку, що використання вже зареєстрованої торговельної марки генерує певний дохід (або опосередкований - через збільшення продажів товару, або прямий - через надання платної ліцензії на використання третій особі).

Упущена вигода власника торгового знаку не може бути менше, ніж розмір роялті, який порушник мав би сплатити для отримання ліцензії на використання торгового знаку.

Отже відповідачка, використовуючи товарний знак без згоди власника (позивача), позбавила останнього можливості одержати дохід у вигляді роялті (ліцензійного платежу), який він міг би отримувати, якби не було порушене його право надавати згоду (невиключну ліцензію) на використання зареєстрованої за ним торговельної марки.

Таким чином, у випадку, якщо б права позивача не були порушені відповідачкою, за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер) позивач міг би одержати від відповідачки дохід, про що свідчать ліцензійні договори укладені в подібних правовідносинах з іншим суб`єктом господарювання.

Виходячи з установлених обставин, суд, оцінивши спірні відносини з точки зору можливості укладення ліцензійного договору як такого в звичайних умовах господарського обороту та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ФОП Юрченко Н.М. збитків (упущеної вигоди) в розмірі 63000,00 грн є підтвердженими вірогідними доказами та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростованими належним чином в установленому законом порядку відповідачкою, а відтак позов у вказаній частині підлягає задоволенню.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 2 частини 1 та частин 2, 4 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач в установленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (як особа з інвалідністю ІІ групи), суд поклав на відповідачку судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн (як за одну майнову вимогу), пропорційно розміру задоволених вимог, що підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи становить 20000,00 грн. Повідомив про намір подати до суду додатково належні докази на підтвердження фактичного розміру заявлених витрат. Судові витрати відповідача на професійну допомогу в межах даної справи (орієнтовний розмір яких повідомлений в відзиві на позов 20000,00 грн), також не підтверджені належними доказами на момент ухвалення судового рішення. У відзиві повідомила про намір додатково подати до суду належні докази на підтвердження фактичного розміру заявлених витрат.

За таких обставин, на момент ухвалення судового рішення, в суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат сторін на професійну правничу допомогу (з урахуванням правил частини 4 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 165-167, 178, 184, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково позов фізичної особи підприємця Кривича Костянтина Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до фізичної особи підприємця Юрченко Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про заборону вчиняти певні дії та стягнення збитків (у формі упущеної вигоди) в сумі 63000,00 грн.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Юрченко Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи підприємця Кривича Костянтина Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) 63000,00 грн збитків (у формі упущеної вигоди).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з фізичної особи підприємця Юрченко Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України (р/р UA3025739, отримувач УК у Черніг.обл/тг м. Чернiгiв/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37972475) 3028,00 грн судового збору.

Повний текс судового рішення складений 20.01.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко