ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 Справа № 914/2961/24

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Баховського Назара Богдановича, місто Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бойко Назара Михайловича, місто Львів

про стягнення 250 479,09 грн.

За участю представників:

від позивача Дегтяренко О.О. адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги №12/09 від 09.12.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №315 від 19.03.2004));

від відповідача не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Баховського Назара Богдановича до Фізичної особи-підприємця Бойко Назара Михайловича про стягнення 250 479,09 грн заборгованості, з яких 250 000,00 грн основний борг, 479,09 грн три проценти річних.

Ухвалою від 09.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження та призначив розгляд справи по суті на 07.01.2025 на 10:00 год.

Ухвала суду від 09.12.2024 про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу вказану позивачем у позовній заяві при поданні позову та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Хвильового, будинок 4, квартира 62.

01.01.2025 на адресу суду повернувся поштовий конверт (штрихкодовий ідентифікатор 371) з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали суду від 09.12.2024 про відкриття провадження у справі за адресою: АДРЕСА_1 , з відміткою поштового відділення про те, що причиною повернення є: «За закінченням терміну зберігання».

Протокольною ухвалою від 07.01.2025 суд відклав судове засідання на 22.01.2025 на 09:30 год., відсутньому в судовому засіданні відповідачу, суд в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України, надіслав ухвалу-повідомлення про дату та час наступного судового засідання. Участь у судовому засіданні представників сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою.

Протокольна ухвала суду від 07.01.2025 про відкладення судового засідання на 22.01.2025 на 09:30 год. надсилалась відповідачу на адресу вказану позивачем у позовній заяві при поданні позову та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 09.01.2025 прийнято та 10.01.2025 виїхало з відділення до точки видачі/доставки - відповідачу (місце виконання операції - місто Львів, індекс - 79051). 14.01.2025 відбулась невдала спроба вручення поштового відправлення за номером 520.

Слід зазначити, що протокольною ухвалою суду від 07.01.2025 явка представника відповідача в судове засідання 22.01.2025 для розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою.

Представник позивача в судове засідання 22.01.2025 для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідної заяви у строк, визначений частиною 8 статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 22.01.2025 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання від відповідача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили. Явка представника відповідача в судове засідання 22.01.2025 не визнавалась судом обов`язковою.

В судовому засіданні 22.01.2025 судом оглянуто оригінал акта виконаних робіт від 29.10.2024 та встановлено його відповідність наявній в матеріалах справи копії.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Слід зазначити, що Господарським судом Львівської області було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про хід розгляду справи, шляхом направлення копії ухвал засобами поштового зв`язку на адресу вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявний поштовий конверт з рекомендованим відправленнями відповідачу ухвали суду від 09.12.2024 про відкриття провадження у справі. Поштовий конверт з рекомендованим поштовим відправленням відповідачеві ухвали у справі №914/2961/24 був повернений підприємством поштового зв`язку із зазначенням того, що причиною повернення є: «закінчення встановленого терміну зберігання».

Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань у даній справі зі сторони відповідача з урахуванням направлення судом на адресу відповідача ухвал у справі, свідчить про його незацікавленість у її своєчасному розгляді.

Неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася судом на його адресу, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2018 р. у справі №921/6/18 та від 23.04.2018 р. у справі №916/3188/16.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989).

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника не забезпечив, відзиву не подав.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, беручи до уваги те, що явка представника відповідача в засідання обов`язковою не визнавалась, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 22.01.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за період з 23.09.2023 по 01.04.2024 він виконав та передав ФОП Бойко Назару Михайловичу роботи на загальну суму 250 000,00 грн без врахування ПДВ.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості за виконані роботи (надані послуги) не виконав, внаслідок чого згідно розрахунків позивача станом на момент подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість в сумі 250 000,00 грн зі сплати основного боргу.

У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу три проценти річних в сумі 479,09 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 250 479,09 грн заборгованості, з яких 250 000,00 грн основний борг, 479,09 грн три проценти річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач, покликається на положення статей 11, 509, 510, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625, 901 Цивільного кодексу України, статей 42, 193, 216, 218, 222 Господарського кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

Сторонами підписано акт виконаних робіт (надання послуг) від 29 жовтня 2024, в якому зазначено, що ФОП Бойко Назар Михайлович (замовник) та ФОП Баховський Назар Богданович (виконавець) на підставі усного договору про надання послуг з оренди нерухомого майна підписали цей акт про наступне:

1. В період з 23.09.2023 р. по 01.04.2024 р. виконавець виконав та передав наступні роботи:

- Організував та провів огляд об`єктів нерухомості.

- Надав інформаційно-консультаційні послуги по підбору приміщення, що відповідає вимогам замовника.

2. Вартість робіт наданих виконавцем по наданню інформаційно-консультаційних послуг становить 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень без врахування ПДВ.

3. Замовник зобов`язується провести повну оплату робіт виконавця протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього акту.

4. Акт підписано у двох примірниках українською мовою, по одному примірнику для кожної сторони. Обидва примірники мають однакову юридичну силу.

В судовому засіданні 22.01.2025 судом оглянуто оригінал акта виконаних робіт від 29.10.2024 та встановлено його відповідність наявній в матеріалах справи копії.

Вказаний акт підписаний та скріплений печаткою відповідача - Фізичною особою-підприємцем Бойко Назаром Михайловичем.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості за виконані роботи (надані послуги) не виконав, внаслідок чого у відповідача існує заборгованість в сумі 250 000,00 грн зі сплати основного боргу.

Позивач звертався до відповідача із претензією б/н від 19.11.2024, в якій просив оплатити заборгованість у термін до 20.11.2024 та вказав реквізити ФОП Баховського Назара Богдановича (позивача) на які потрібно провести оплату. Відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу три проценти річних в сумі 479,09 грн.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) та порушенням строків оплати позивач просить стягнути з відповідача 250 479,09 грн заборгованості, з яких 250 000,00 грн основний борг, 479,09 грн три проценти річних.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Враховуючи положення статті 205 Цивільного кодексу України, статті 181 Господарського кодексу України, між сторонами укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття виконаних робіт.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Факт надання послуг на суму 250 000,00 грн позивачем відповідачу підтверджується актом виконаних робіт від 29.10.2024, який підписаний відповідачем без претензій та зауважень.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 250 000,00 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач звертався до відповідача із претензією б/н від 19.11.2024, в якій просив оплатити заборгованість у термін до 20 листопада 2024 та вказав реквізити ФОП Баховського Назара Богдановича (позивача) на які потрібно здійснити оплату.

Факт надіслання претензії підтверджується наявними в матеріалах справи: копією поштової накладної №090 від 26.11.2024 та копією опису вкладення до цінного листа (форми 107) від 25.11.2024.

Проте, відповідач залишив дану претензію без відповіді та задоволення.

Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт надання послуг та наявність заборгованості у відповідача.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення боргу в сумі 250 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем трьох процентів річних, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У пункті 3 акта виконаних робіт від 29.10.2024, сторони погодили, що замовник зобов`язується провести повну оплату робіт виконавця протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього акту.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути три проценти річних за період з 02.11.2024 по 25.11.2024 на загальну суму 479,09 грн.

Судом перевірено розрахунок трьох процентів річних та встановлено, що позивач три проценти річних в сумі 479,09 грн нарахував правильно.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 3 757,19 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №НВЗА-7Н7А-2ТНТ-24Т0 від 26.11.2024.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня 2024 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 3 028,00 грн.

Враховуючи вищевказане, позивач при зверненні до суду з позовом в загальному порядку мав би сплатити 3 757,19 грн судового збору.

Водночас позовна заява Фізичної особи-підприємця Баховського Назара Богдановича подана до Господарського суду Львівської області через підсистему «Електронний суд» 02.12.2024 (документ сформований в системі 29.11.2024).

Так, згідно із Законом № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до Закону України «Про судовий збір» було включено частину третю статті 4 та визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт б підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

Враховуючи вищенаведене, позивач мав би сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8% для пониження ставки розміру судового збору, тобто 3 005,75 грн (3 757,19 х 0,8), переплата становить 751,44 грн.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, 751,44 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачу з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом у випадку подання позивачем до суду відповідного клопотання про повернення судового збору.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 005,75 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойко Назара Михайловича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Баховського Назара Богдановича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 250 000,00 грн основного боргу, 479,09 грн три проценти річних та 3 005,75 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені статтями 256,257 Господарського процесуального кодексу України

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст рішення

складено 23.01.2025

Суддя Сухович Ю.О.