І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1068/24
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., в відкритому судовому засіданні розглянув заяви від 15.01.2025 б/н фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та від 16.01.2025 б/н фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в справі в частині розподілу судових витрат сторін на правничу допомогу в справі
за позовом: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ,
до відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ,
за участю повноважних представників сторін:
від позивача: Жаворонков П.Є. адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1257235, виданий 15.11.2024;
від відповідача: не прибув.
У судовому засіданні 22.01.2025, Господарський суд Чернігівської області, оголосив вступну та резолютивну частини додаткового рішення в справі.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу понесених сторонами в ході судового розгляду спору при ухваленні рішення судом не вирішене.
Заяви сторін про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу їх витрат на професійну правничу допомогу в справі заявлені в межах строку, визначеного частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).
Суд, ухвалами від 16.01.2025 та 17.01.2025, прийняв до розгляду заяви сторін про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, що не вирішено на момент ухвалення судового рішення; призначив судове засідання з їх розгляду на 22.01.2025 о 12:30.
За частинами 1, 3, 4 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішене питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. При цьому, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
22.01.2025, у судове засідання прибув повноважний представник позивача, який підтримав клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у ході судового розгляду даного спору. Письмово позивач заперечив проти задоволення заяви відповідачки щодо розподілу її витрат на правничу допомогу в справі, мотивуючи, допущеними помилками при оформленні прохальної частини поданої заяви.
Представник відповідачки в судове засідання не прибула, натомість клопотала вирішити питання щодо розподілу судових витрат сторін пропорційно задоволеним вимогам, за її відсутності в судовому засіданні.
За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.
За частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини 3 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Заява позивача мотивована наступним.
10.10.2024, між ФОП ОСОБА_1 (далі клієнтом) та адвокатом Жаворонком Петром Євгенійовичем укладений договір про надання правничої допомоги, за умовами якого (пункти 1.1., 1.2., 4.2., 5.1., 5.2., 6.2., 6.3.) адвокат зобов`язався здійснювати захист та представництво інтересів клієнта в будь-яких цивільних, адміністративних, господарських справах (спорах), кримінальних справах та кримінальних провадженнях, в яких клієнт є учасником, стороною. Моментом виконання зобов`язання адвокатом щодо надання правової допомоги, згідно з п. 1.1. цього Договору, визначається моментом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт. За надання правничої допомоги, визначеної п. 1.1. цього Договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що визначається в акті приймання-передачі виконаних робіт, що є невід`ємною частиною цього Договору. Окрім гонорару клієнт також зобов`язаний сплатити кошти, необхідні для покриття фактичних витрат адвоката, пов`язаних з виконанням доручення, а саме: транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, телефонних розмов, поштових відправлень тощо. Гонорар, передбачений п. 5.1. цього Договору, сплачується в момент підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, що складають на підтвердження надання послуг. Фактичні витрати, понесені адвокатом, підлягають відшкодуванню не пізніше ніж через 10 днів з моменту отримання відомостей про ці витрати.
На представництво та захист інтересів ФОП ОСОБА_1 за договором від 10.10.2024 виданий ордер на надання правничої допомоги в Господарському суді Чернігівської області серії ВІ № 1257235 від 15.11.2024, адвокату Жаворонкову П.Є. (свідоцтво серії ПТ № 2069, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 03.04.2018 № 6).
Заява відповідачки мотивована наступним.
25.11.2024, між ФОП ОСОБА_2 та адвокатом Дуденок Оксаною Олександрівною, укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався виконати доручення з надання консультаційних та юридичних послуг щодо захисту прав та інтересів ФОП ОСОБА_2 в усіх судових установах, з усіма правами, якими наділений законом позивач, заявник, заінтересована особа, відповідач, треті особи і потерпілий (.…), щодо питань пов`язаних з розглядом справи № 927/1068/24. За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, за домовленістю, 40% мінімальної заробітної плати за одну годину роботи (2840 грн), оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом на протязі 10 днів після набрання рішення законної сили.
На представництво та захист інтересів ФОП ОСОБА_2 за договором від 25.11.2024 б/н виданий ордер на надання правничої допомоги в Господарському суді Чернігівської області серії СВ № 1107390 від 29.11.2024 адвокату Дуденок О.О. (свідоцтво № 493, видане на підставі рішення Кваліфікаційно-диспетчерської комісії адвокатури в Чернігівській області від 11.05.2010 № 2).
Щодо розподілу судових витрат сторін на професійну правничу допомогу.
За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати за надану професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 частини 2 статті 126 ГПК України). Вказана правова позиція наведена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.
За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених частиною 4 статті 126 ГПК України.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Жодна із сторін не заявляла про неспівмірність витрат її опонента до затраченого часу, обсягу фактично виконаних робіт, складності справи, ціни позову та її значення для кожної із сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної в них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені в документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та в сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.
При розподілі судових витрат на професійну правову допомогу, суд керується загальним правилом, установленим п. 3 частини 4 статті 129 цього Кодексу, за яким інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, в разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд здійснив аналіз змісту акту від 16.01.2025 здачі-приймання наданих послуг до договору від 25.11.2024, що містить детальний опис наданих адвокатом відповідачки послуг у цій справі, дійшов висновку, що за рахунок позивача підлягають відшкодуванню відповідачці судові витрати в сумі 9940,00 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам, з підстав відмови судом у позові в частині однієї немайнової вимоги).
За частиною 11 статті 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, в випадку покладання судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, оплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 202, 233, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Задовольнити частково заяву від 15.01.2025 б/н фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
2. Задовольнити частково заяву від 16.01.2025 б/н фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2060,00 грн як різницю в витратах кожної із сторін на професійну правничу допомогу в справі.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. В іншій частині заяв сторін відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини додаткового рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду, в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складений та підписаний 22.01.2025.
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Суддя А.В. Романенко