РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2025Справа №910/14003/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", м. Київ

про стягнення 18 297, 58 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (відповідач) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 20 897, 58 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

17.12.2024 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Так, зокрема, зазначає про те, що позивач просить стягнути з нього вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу; позивачем не надано звіту/висновку про визначення вартості (розміру) збитків; позивачем при розрахунку страхового відшкодування не врахувано франшизу в розмірі 2 600, 00 грн; а також позивачем не надано доказів проведення фактичного ремонту транспортного засобу, щоб вимагати виплату страхового відшкодування з врахуванням суми ПДВ.

23.12.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно з якою вказує, що відсутні обставини для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу; ним надано докази сплати страхового відшкодування на рахунок СТО та відсутність підстав для вирахування ПДВ.

Також відповідач повідомляє про те, що ним при розрахунку позову було допущено помилку, а тому не підтримує позовні вимоги в розмірі 2 600, 00 грн та просить стягнути з відповідача 18 297, 58 грн.

Окрім того, в відповіді на відзив позивач просить призначити судову товарознавчу експертизу, оскільки ні позивачем, ні відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність підстав для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 відмовлено в задоволенні в клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" про призначення у справі судової товарознавчої експертизи.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 закрито провадження у справі в частині стягнення 2 600, 00 грн.

Відповідач своїм правом на подання заперечень у встановлений судом строк не скористався.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) та ТОВ «УЛФ Фінанс» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №207.20.000010/413 (договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 .

05.12.2023 в м. Києві на пр. Петра Григоренка, 20/22 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «MAN 8.163», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду №754/22935/23 від 22.01.2024 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

07.12.2023 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання страхової події та заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Відповідно до рахунку-фактури №ВР-002319 від 08.12.2023, складеного ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (СТО) вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 становить 95 940, 78 грн.

15.12.2023 позивачем було складено страховий акт №3.23.05320-1 відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 95 940, 78 грн.

18.12.2023 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 95 940, 78 грн на рахунок СТО, що підтверджується платіжною інструкцією №68815146.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована відповідачем за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216503597, яким передбачено, що ліміт за шкоду майну становить 130 000, 00 грн, а франшиза - 2 600, 00 грн.

04.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 95 940, 78 грн.

31.01.2024 відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 74 043, 20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2239.

Також згідно з актом виконаних робіт від 08.03.2024, складеного ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 становить 95 940, 78 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача невиплачене страхове відшкодування в розмірі 18 297, 58 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди в межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої в деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Як вже було зазначено, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована відповідачем за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216503597, яким передбачено, що ліміт за шкоду майну становить 130 000, 00 грн, а франшиза - 2 600, 00 грн.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач у силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», з урахуванням положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», набув права вимоги до відповідача.

У даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля «MAN 8.163», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тобто особи, яка визнана винною в ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Відповідно до п.7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Згідно з п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, пошкоджений автомобіль «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 2021 року випуску, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (05.12.2023) строк експлуатації означеного не перевищував 7 років, а тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнював нулю.

При визначенні розміру заподіяної шкоди у даному випадку суд виходить із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно із сумою, яка вказана у рахунку-фактури, виставленого СТО.

Так, у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Таким чином рахунок-фактура №ВР-002319 від 08.12.2023, складений ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (СТО) та платіжна інструкція №688815146 від 18.12.2023 визнаються судом достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Згідно з абзацом другого пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Стосовно доводів відповідача про зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ від вартості запасних частин, суд зазначає наступне.

Так, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У таких випадках суду слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постнові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

Як вбачається з рахунку-фактури №ВР-002319 від 08.12.2023, складеного ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (СТО), вартість відновлювального ремонту автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 становить 95 940, 78 грн (враховуючи ПДВ 15 990, 13 грн). При цьому кошти страхового відшкодування позивачем сплачувались у визначеній сумі (95 940, 78 грн. з ПДВ) на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», яке є платником ПДВ.

Отже позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля «OPEL/COMBO Cargo L2», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ на суму 95 940, 78 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Враховуючи виплату позивачем страхового відшкодування в розмірі 95 940, 78 грн, з огляду на те, що полісом серії ЕР/216503597 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000, 00 грн і франшизу в розмірі 2 600, 00 грн та беручи до уваги те, що відповідачем було сплачено 74 043, 20 грн страхового відшкодування, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 297, 58 грн підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (, адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 22) страхове відшкодування в розмірі 18 297, 58 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто сім гривень 58 коп.) та судовий збір у розмірі 2 4 22, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МОРОЗОВ