УХВАЛА

м. Київ

23.01.2025Справа № 910/13654/24
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛС Транс Оіл» (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. вул. Серпанкова, буд. 8; ідентифікаційний код: 44941241)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМБТ» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, офіс 311; ідентифікаційний код: 44205787)

про стягнення 51670,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛС Транс Оіл» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМБТ» про стягнення 51670,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛС Транс Оіл» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 11.11.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 відкрито провадження у справі №910/13654/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛС Транс Оіл» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КМБТ» (замовник) укладено Договір №22/12/23 про надання транспортних послуг, відповідно до умов якого перевізник зобов`язується надавати послуги з перевезення вантажів до пунктів призначення в установлені в письмових замовленнях замовника строки та видавати вантажі уповноваженим на одержання вантажів особам, а замовник зобов`язується сплачувати за перевезення вантажів встановлену плату.

Відповідно до п. 3.2 Договору №22/12/23 про надання транспортних послуг від 22.12.2023 вартість виконання замовлень на перевезення визначається виходячи з заявки, наданої замовником

У п. 3.4 Договору №22/12/23 про надання транспортних послуг від 22.12.2023 сторони встановили наступний порядок розрахунків:

- 80% попередня оплата протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від перевізника;

- 20% залишкової вартості за виконання перевізником роботи здійснюється після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно встановлених чинним законодавством строків.

Згідно з п. 7.1 Договору №22/12/23 про надання транспортних послуг від 22.12.2023 цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2024. Якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про розірвання договору, то даний договір зберігає свою силу для сторін кожного разу на наступний рік на тих самих умовах.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач не у повному обсязі оплатив надані позивачем послуги з перевезення, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 51670,00 грн.

Суд зазначає, що частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 §1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Клінік дез Акація та інші проти Франції вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст. 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Проте, з огляду правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з`ясування всіх обставин даної справи та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення даної справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи №910/13654/24 за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити підготовче засідання у справі на 19.02.25 о 14:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 13.

3. Зобов`язати сторін направити в судове засідання своїх представників, повноваження яких оформити відповідно до вимог, викладених у статті 60 Господарського процесуального кодексу України, та надати суду документи, що підтверджують повноваження представників.

4. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, яка розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

5. Запропонувати учасникам судового процесу подати заяви із зазначенням актуальних електронних адрес та номерів телефонів, для оперативного повідомлення судом про рух справи та надсилання процесуальних документів.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Спичак