ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/4206/24

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Юрченко В.С.

при секретарі судового засідання: Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

позивача: Шрамко Ірина Сергіївна, адвокат.

відповідача: Панасейко Оксана Юріївна, самопредставництво.

розглянувши заяву відповідача (вх. № 32442 від 25 грудня 2024 року) про залишення позову без розгляду у справі

за позовом «Axis Industries», Вільнус, Литовська Республіка, діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз», місто Харків, Україна,

до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місто Харків, Україна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку громад та територій України, місто Київ, Україна,

про стягнення заборгованості, відсотків, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, UAB «Axis Industries», Вільнус, Литовська Республіка, який діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз», звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», про стягнення заборгованості за остаточною угодою про розірвання договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 від 28.12.2023 року в розмірі 18 692 383,86 грн., відсотків річних у розмірі 2 337 058,70 грн. за прострочення платежу за період з 27.04.2024 року по 20.11.2024 року, трьох відсотків річних у розмірі 318 689,82 грн. за період з 27.04.2024 року по 20.11.2024 року, інфляційних втрат в розмірі 1 284 390,69 грн. за травень-жовтень 2024 року, та реальних збитків в розмірі 923 812,55 грн.

02 грудня 2024 року, ухвалою господарського суду Харківської області, позовну заяву UAB «Axis Industries», що діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз» залишено без руху, встановлено строк у п`ять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків. Разом з цим, суд, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02 грудня 2024 року, зазначив, що позивач формулюючи склад учасників справи, визначив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство розвитку громад та територій України, але жодної заяви/клопотання з цього приводу позовна заява не містить.

13 грудня 2024 року, на виконання вимог ухвали суду від 02 грудня 2024 року, від UAB «Axis Industries», що діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз», надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 31420 від 13 грудня 2024 року). Крім того, від представництва «АБ «Ексіс Індастріз» надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку громад та територій України (вх. № 31421 від 13 грудня 2024 року).

18 грудня 2024 року, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4206/24; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та почато у справі № 922/4206/24 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 16 січня 2025 року. Задоволено заяву (вх. № 31421 від 13 грудня 2024 року) UAB «Axis Industries», що діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку громад та територій України. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство розвитку громад та територій України.

25 грудня 2024 року від відповідача надійшла заява (вх. № 32442) про залишення позову без розгляду в якій останній зазначає на свої заперечення проти вирішення спору в Господарському суді Харківської області з посиланням на пункт 7 частини 1 статті 226 ГПК України та просить позовну заяву UAB «Axis Industries» що діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз» до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення заборгованості за остаточною угодою про розірвання договору № UDHEEPKHTM-ІCB-17 від 28.12.2023 року в розмірі 18 692 383,86 грн., відсотків річних у розмірі 2 337 058,70 грн. за прострочення платежу за період з 27.04.2024 року по 20.11.2024 року, трьох відсотків річних у розмірі 318 689,82 грн. за період з 27.04.2024 року по 20.11.2024 року, інфляційних втрат в розмірі 1 284 390,69 грн. за травень-жовтень 2024 року, та реальних збитків в розмірі 923 812,55 грн. залишити без розгляду.

02 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив (вх. № 48).

09 січня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 496), в якій останній серед іншого зазначає, що подання відповідачем заяви про залишення позову без розгляду, а потім відзиву на позов є діями несумісними, з яких можна зробити висновок, що останній змінив свою думку і бажає розглядати справу по суті, за наслідками чого отримати рішення по суті справи.

10 січня 2025 року від третьої особи надійшли пояснення щодо позову (вх. № 655) в яких поміж іншого прохає розгляд справи здійснити за відсутності представника Мінрозвитку.

14 січня 2025 року від відповідача надійшли заперечення (вх. № 954).

16 січня 2025 року, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання заява відповідача (вх. № 32442 від 25 грудня 2024 року) про залишення позову без розгляду, відзив (вх. № 48 від 02 січня 2025 року), відповідь на відзив (вх. № 496 від 09 січня 2025 року), заперечення (вх. № 954 від 14 січня 2025 року), а також пояснення третьої особи (вх. № 655 від 10 січня 2025 року) долучені до матеріалів справи та прийняті до розгляду.

16 січня 2025 року присутні в судовому засіданні учасники справи висловили свої позиції з приводу заявленої відповідачем заяви (вх. № 32442 від 25 грудня 2024 року) про залишення позову без розгляду.

Відповідач підтримав подану заяву про залишення позову без розгляду.

Позивач заперечував проти задоволення заяви з підстав зазначених у відповіді на відзив. Крім того, зазначив, що в спорі присутня третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, і яка була залучена до участі судом за заявою позивача, а міжнародний арбітраж передбачає вчинення такої дії виключно за заявою особи, яка бажає бути учасником справи в якості третьої особи. А відтак, на думку позивача, враховуючи пасивну поведінку Міністерства, яке прохало суд здійснювати розгляд без участі його представника, є вірогідна можливість, що останній не буде звертатись із заявою про участь в міжнародному судовому арбітражі.

Також позивач вказує на те, що в Контракті № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року третейська угода не містить конкретної адреси місцезнаходження визначеного сторонами в угоді арбітражу.

16 січня 2025 року, у відповідності до норми статті 233 Господарського процесуального кодексу України, судом було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Вирішуючи подану Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» заяву про залишення позову без розгляду, з урахуванням висвітлених сторонами обгрунтувань та заперечень, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 28.09.2016 року між КП «Харківські теплові мережі» UAB «Axis Industries» було укладено Контракт № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків».

28.12.2023 року відповідно до Остаточної угоди про припинення дії Договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17, сторони погодилися, що обставини, які виникли внаслідок агресії проти України, зобов`язали перервати виконання вищезазначеного Контракту № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 від 28.09.2016 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» відповідно до Статей 37 та 38 Загальних умов Договору.

За пунктом 4 вказаної вище Остаточної угоди про припинення дії Договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 сторони підтвердили, що раніше досягнуті рішення і домовленості, зазначені у підписаних Додаткових угодах №№1-11 до розірвання Договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17, є невід"ємною частиною Остаточної угоди про припинення дії Договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17.

Крім того, у розділі "Інші положення" Остаточної угоди про припинення дії Договору № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 від 28.12.2023 року вказано, що усі пункти та умови Договору, не зачеплені цією Угодою про припинення дії договору, залишаються незмінними, і сторони підтверджують свої права та обов"язки за такими пунктами та умовами.

Як погоджено сторонами у Контракті № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року якщо в Особливих Умовах не зазначено інше, будь-який спір, який не було врегульовано мирним шляхом і щодо якого рішення Комісії з вирішення спорів (якщо таке є) не стало остаточним та обов`язковим до виконання, підлягає остаточному вирішенню в арбітражному суді. Якщо обидві сторони не домовляться про інше, арбітражний розгляд проводиться таким чином: Для договорів з іноземними підрядниками арбітражний розгляд здійснюється міжнародною арбітражною установою, визначеною в Особливих Умовах, відповідно до арбітражного регламенту призначеної установи. Місцем арбітражу є місто, в якому знаходиться головний офіс призначеної арбітражної установи, або інше місце, обране відповідно до застосованого арбітражного регламенту (підпункт підпункт (і, іі), підпункту а пункту 46.5).

В Особливих Умовах Контракту № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року передбачено, що будь-який спір, розбіжність або вимога, що випливають із цього Договору або стосуються його порушення, розірвання чи недійсності, підлягають вирішенню в арбітражі відповідно чинного на той момент Арбітражного регламенту ЮНІСТРАЛ. Місцем арбітражу буде ні країна Виконавця, ні країна Замовника (підпункт (а), пункту 46.5).

Відповідно до частини 1 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписавши Контракт № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року, у якому міститься арбітражне застереження, позивач фактично погодився з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають з вказаного контракту.

В даному випадку, оскільки сторони у Контракті № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року не домовились про місце арбітражу та компетентний орган, то відповідно до пункту 20 Регламенту ЮНСІТРАЛ, вони можуть звернутися до Постійної палати третейського суду в Гаазі з проханням обрати відповідний орган та країну для розгляду спору.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конституційний Суд України констатував, що "частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод" (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року за № 9-зп); "Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України" (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 07 травня 2002 року за №8-рп/2002); "в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин" (абзац четвертий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 10 січня 2008 року за N 1-рп/2008).

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При цьому, гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 6 статті 55 Конституції України).

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", "арбітраж" - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

Згідно з положеннями статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Гарантуючи право на звернення до господарського суду, законодавець одночасно визначає, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається (частина 6 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Наслідки укладання сторонами такої угоди визначені у частині першій статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", пункті 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (стаття 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

У той же час, суд наголошує, що наявність арбітражної угоди (застереження) сама по собі не виключає можливість розгляду судом спору, що підсудний судам України у випадках, передбачених законом.

Згідно з правовим висновком Верховним Судом в складі об"єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.06.2023 року у справі № 926/4889/22 наявність арбітражної угоди може бути лише підставою для залишення позову без розгляду у передбачених законом випадках, але після відкриття провадження у справі та за наявності сукупності умов, визначених у пункті 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (зокрема пункт 62 вказаної постанови).

На виконання наведених вище приписів, під час відкриття провадження у справі № 922/4206/24 судом було враховано право позивача на звернення до суду та вирішення спору господарським судом.

Проте, 25 грудня 2024 року, до подання першої заяви по суті справи, відповідачем скеровано до суду заяву (вх. № 32442) про залишення позову без розгляду, в якій останній вказує заперечує проти вирішення спору в Господарському суді Харківської області.

Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання арбітражної угоди позивача та відповідача про передачу даного спору на вирішення міжнародного арбітражу, судом не встановлено. Отже, третейське застереження поширюється на спір стосовно виконання Контракту № UDHEEP-KHTM-ІCB-17 «Встановлення теплових лічильників та іншого механічного та електричного обладнання в теплових пунктах житлових будинків» від 28.09.2016 року.

Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

В даному випадку відповідна третейська угода між позивачем та відповідачем є укладеною в передбачений чинним законодавством України спосіб та на виконання їх власного волевиявлення.

Посилання позивача у судовому засіданні, в обгрунтування заперечень проти задоволення заяви про залишення позову без розгляду, на залучену в цій справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерство розвитку громад та територій України, іі пасивну участь у цій справі та верогідність відсутності у неї бажання звернення із заявою про участь у міжнародному судовому арбітражі, суд зазначає, що позивач опереджаючи час, суб"єктивно вирішує майбутню долю цієї юридичної особи в процесі розгляду справи в межах міжнародного комерційного арбітражу.

При цьому, Міністерство розвитку громад та територій України було залучено судом в прорядку здійснення господарського судочинства, враховуючи дотримання з боку позивача всіх необхідних вимог, які ставляться то цієї процесуальної дії в порядку статті 50 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на наведене в сукупності, оскільки в даному конкретному випадку арбітражна угода була укладена до відкриття провадження у справі, відповідач висловив свою позицію і подав до суду першої інстанції письмові заперечення проти підсудності даної справи господарському суду Харківської області і такі заперечення подано до початку розгляду справи у підготовчому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача (вх. № 32442 від 25 грудня 2024 року) та залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Суд звертає увагу на те, що за усталеною практикою Європейського суду з прав людини добровільна відмова від судового порядку вирішення спору на користь арбітражу є загалом прийнятною в аспекті дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Suovaniemi and others . Finland, заява № 31737/96, 23.02.1999), тому залишення судом без розгляду позову через наявність арбітражної угоди саме по собі не становить неприйнятного обмеження доступу до суду.

За приписами частини 2 статті 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (пункт 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

З огляду на відсутність клопотання про повернення судового збору з Державного бюджету України, дане питання не вирішується судом на час постановленні цієї ухвали.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 226, статтями 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Комунального підприємства Харківські теплові мережі (вх. № 32442 від 25 грудня 2024 року) про залишення позову без розгляду.

2. Позов «Axis Industries», Вільнус, Литовська Республіка, діє в Україні через представництво «АБ «Ексіс Індастріз», місто Харків, Україна, до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місто Харків, Україна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку громад та територій України, місто Київ, Україна, про стягнення заборгованості, відсотків, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та збитків, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 255, 256, 257 ГПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 січня 2025 року.

Суддя В.С. Юрченко