РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2025Справа № 910/6002/24

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом DIGITALROCKETS OU (ДІДЖИТАЛРОКЕТЗ ОУ) (Естонія, Харьюський повіт, місто Таллін, Ласнамее район, вулиця Лійкурі, 10-107, 13618)

до Фізичної особи - підприємця Колосової Єлизавети Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 3 893,21 доларів США,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2024 року DIGITALROCKETS OU (ДІДЖИТАЛРОКЕТЗ ОУ) (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи - підприємця Колосової Єлизавети Сергіївни про стягнення 3 893,21 доларів США.

Ухвалою суду від 17.05.2024 позовну заяву DIGITALROCKETS OU (ДІДЖИТАЛРОКЕТЗ ОУ) до Фізичної особи - підприємця Колосової Єлизавети Сергіївни про стягнення 3 893,21 доларів США було залишено без руху та визначені строки для усунення недоліків позовної заяви.

21.05.2024 через систему "Електронний суд" позивачем були подані документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6002/24; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження. Також вказаною ухвалою було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

11.06.2024 через систему «Електронний суд» відповідачем до суду був поданий відзив на позов.

18.06.2024, 01.07.2024 та 11.09.2024 представником відповідача до суду були подані клопотання про долучення доказів, про відмову позивача від отримання відзиву та здійснення розгляду справи за наявними в матеріалах справи документами.

Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами до суду не надано.

З огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 між Комерційним товариством ДіджиталРокетс (Digital Rockets) зареєстроване, згідно з законодавством Естонської Республіки (надалі - позивач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Колосовою Єлизаветою Сергіївною (надалі - відповідач, виконавець) було укладено Договір № 2021-22 про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації (надалі - Договір).

Відповідно до умов цього Договору відповідач, за завданням позивача зобов`язався особисто надавати послуги (виконувати роботи) у сфері інформатизації у тому числі, але не обмежуючись:

послуги з комп`ютерного програмування;

послуги (роботи) у сфері розроблення, модифікації, тестування та технічної підтримки програмного забезпечення;

послуги (роботи) з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем, що поєднують апаратні засоби, програмне забезпечення та комунікаційні технології;

консультування з питань інформатизації;

оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах та веб-порталах, і пов`язана з ними діяльність;

інші послуги (роботи у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних 1 систем, необхідні Замовнику відповідно до його статутної діяльності, а також відповідно до видів діяльності виконавця, заявлених в процесі державної реєстрації виконавця та в процесі набуття ним статусу платника єдиного податку).

Відповідно до п. 2.7. Договору за результатами наданих послуг (виконаних робіт), відповідно до Технічного завдання виконавець складає, підписує та направляє на електронну адресу замовника акт прийому-передачі.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що підтвердженням факту надання послуг (виконання робіт) виконавцем в цілому або виконання конкретного етапу на певну дату і достатньою підставою для здійснення розрахунків з виконавцем, є акт прийому-передачі.

Дослідивши зміст укладеного Договору, суд дійшов висновку, що зазначений правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи договору про надання послуг та договору підряду.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначає позивач, він перерахував відповідачу 47101,32 дол. США за період з лютого 2021 по лютий 2022 року, проте, відповідачем не були надані послуги за період з жовтня 2023 по грудень 2023 року, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 3893,12 дол. США.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що за роки співпраці сторонами не погоджувалось Технічне завдання, не підписувались акти надання послуг, що свідчить про те, що вказані документи, по суті, укладаються в спрощеній формі, а платежі, які здійснював позивач, були такими, що перераховувались за вже надані послуги.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 08.12.2023 відповідач засобами електронної пошти звернулась до позивача з листом-повідомленням про припинення співпраці за Договором.

Як встановлено судом, листом від 08.12.2023 позивач надіслав відповідачу Технічне завдання до 08.01.2024.

Згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ст. 653 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 10.1. Договору, він набуває законної сили з 8 квітня 2021 року і діє до 31.12.2021. Якщо за 30 календарних днів до закінчення дії цього договору жодна зі сторін письмово (або в електронному вигляді) не повідомить про його розірвання, договір вважається безстроковим і діє до повного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.2. Договору він може бути розірваний зокрема з ініціативи виконавця, надавши замовнику письмове (або в електронному вигляді повідомлення) не пізніше ніж за 30 календарних днів до вказаної дати розірвання договору. Відповідно, дата розірвання договору наступає по закінченню 30 календарних днів з моменту одержання листа про розірвання стороною.

З огляду на викладене, звернення відповідачем до позивача із листом щодо розірвання співправці за своєю правовою природою є односторонньою відмовою від договору, право на яку передбачене самим Договором, за наслідками чого зобов`язання, що становить предмет Договору, припиняється через 30 днів після такої відмови.

Так, позивач, зокрема, вказує про наявність у відповідача без достатньої правової підстави коштів позивача в розмірі 3893,21 дол. США, які були перераховані за виконання робіт за Договором, що не були виконані відповідачем, оскільки жоден акт приймання-передачі не був підписаний.

Так, як встановлено судом, відповідно до п. 2.7. Договору за результатами наданих послуг (виконаних робіт), відповідно до Технічного завдання виконавець складає, підписує та направляє на електронну адресу замовника акт прийому-передачі. Пунктом 2.6. Договору передбачено, що підтвердженням факту надання послуг (виконання робіт) виконавцем в цілому або виконання конкретного етапу на певну дату і достатньою підставою для здійснення розрахунків з виконавцем, є акт прийому-передачі.

Сторонами не надано доказів підписання актів прийому-передачі за Договором.

В той же час, зазначаючи в тексті позовної заяви про перерахування відповідачу 47101,32 дол. США за період з лютого 2021 по лютий 2022 року, позивач не надав жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, натомість долучив до позову лист Payoneer щодо отримання системою Payoneer та перерахування власнику рахунку Payoneer Колосовій Єлизаветі 1947,12 дол. США - 02.10.2023, 1946, 56 дол. США - 01.11.2023, 1946, 56 дол. США - 01.12.2023.

Натомість відповідач зазначає, що твердження позивача про отримання від нього оплат в період з лютого 2021 по березень 2021 не відповідає дійсності, у підтвердження чого відповідач надав банківську виписку по рахунку, у якій відсутні відомості про вказані оплати.

До того ж, суд враховує той факт, Договір укладено 08.04.2021.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Таку правову позицію висловив Верховний Суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20.

Суд зауважує, що відповідно до п. 3.2., 3.3. Договору вартість робіт (послуг) визначається виходячи з кількості годин, витрачених виконавцем на надання послуг за договором; замовник здійснює оплату за даним договором щомісяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом двох тижнів з дня підписання акту прийому-передачі.

Так, умовами Договору визначено порядок оплати вже за фактом прийняття певного обсягу виконаних робіт та не передбачено будь-яких умов про здійснення замовником попередніх оплат, що в сукупності з обставинами відсутності підписаних актів та Технічних завдань в період співпраці (за винятком ТЗ від 08.12.2023), однак наявності при цьому доказів оплати протягом періоду дії Договору, додатково підтверджує доводи відповідача стосовно того, що погодження обсягу виконання робіт, їх прийняття відбувалось, вірогідно, в усному порядку, а оплата здійснювалась за фактом такої форми прийняття виконаних робіт та наданих послуг.

Наведені висновки суду також підтверджуються тією обставиною, що позивачем заявлено про невиконання умов Договору не на всю суму перерахованих коштів, а лише на їх частину в той час, коли жоден акт прийому-передачі, як зазначає відповідач та не спростував позивач, протягом строку дії Договору, не було складено та підписано.

Більше того, створення нового Технічного завдання 08.12.2023 додатково може свідчити про те, що якість, обсяг та ін. виконання робіт та надання послуг за Договором було таким, що відповідало вимогам Договору та очікуванням самого замовника.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності обставин, якими обґрунтований позов про стягнення з відповідача коштів, з огляду на що такий позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову DIGITALROCKETS OU (ДІДЖИТАЛРОКЕТЗ ОУ) про стягнення 3 893,21 доларів США відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на DIGITALROCKETS OU (ДІДЖИТАЛРОКЕТЗ ОУ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ