ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

23.01.2025 Справа № 917/138/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., розглянувши матеріали

за позовною заявою фізичної особи ОСОБА_1 , м. Полтава

до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 17 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення у порядку ст. 1212 ЦК України суми перерахованих коштів у розмірі 17 000,00 грн як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави (вх. № 140/25).

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Статтею 1 ГПК України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 ГПК України.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з викладених норм, спір підвідомчий господарському суду, якщо склад його учасників відповідає нормам ст. ст. 4, 45 ГПК України, а спірне правовідношення носить господарський характер.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин спору про право; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18).

Водночас за змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Для вирішення питання щодо юрисдикції даного спору, господарський суд виходить із змісту та юридичної природи обставин цього спору.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Звертаючись до суду, позивач вказує, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №07/10/3/127 від 08.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою застосовано штрафні санкції в розмірі 17000 грн. 30.10.2024 року позивачем сплачено до Державного бюджету України 17 000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 30.10.2024 року. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 04.12.2024 року у справі № 547/1203/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №07/10/3/127 від 08.10.2024 року (справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення) позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову №07/10/3/127 від 08.10.2024 про застосування штрафу в сумі 17000,00 грн. Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 04.12.2024 у справі № 547/1203/24 набрало законної сили 17.12.2024 року.

Позивач вказує, що оскільки підстава, за якою було сплачено суму штрафу у розмірі 17 000,00 грн, скасована в судовому порядку, то такі кошти утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави, у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак сума у розмірі 17 000,00 грн підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Отже, позивач звертається як фізична особа з вимогою стягнути у порядку ст. 1212 ЦК України грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн, що утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

При цьому, позивач не посилається на наявність у нього статусу фізичної особи-підприємця та на обставини, які б свідчили про те, що спір виник з господарської діяльності.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення у порядку ст. 1212 ЦК України суми перерахованих коштів у розмірі 17 000,00 грн як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави - не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною 6 ст. 175 ГПК України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на те, що спір у даній справі не є спором, що відноситься до спорів визначених статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, в яких стороною може бути фізична особа, а також з огляду на те, що чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені як адміністративний штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими, то, у даному випадку, спір має бути розглянутий в порядку Цивільного процесуального кодексу України судом цивільної юрисдикції, оскільки позивач, за обґрунтуванням поданої позовної заяви, є фізичною особою, а спірні відносини не мають господарського (підприємницького) характеру.

Згідно з пунктом 4 статті 175 Господарського процесуального кодексу України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Суд обмежується лише процесуальним рішенням про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (вх. № 140/25 від 20.01.2025 року) та доданих до неї документів, оскільки позов з додатками у паперовому вигляді до суду не подавались, а направлені до суду через систему "Електронний суд".

При цьому, судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем із майновою вимогою сплачено 3028,00 грн судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату №0658-5626-1029-0301 від 17.01.2025 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 18.01.2025 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Після надходження відповідного клопотання позивача сума переплати буде повернута йому з бюджету.

Керуючись ст. 4, ст. 45, ст. 20 ч. 1 п. 1, ст. 175 п.1 ч.1, ч.6, ст. ст. 234, 235, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення у порядку ст. 1212 ЦК України суми перерахованих коштів у розмірі 17 000,00 грн як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави (вх. № 140/25 від 20.01.2025 року).

2. Роз`яснити ОСОБА_1 про його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала підписана 23.01.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена (в порядку ст. 255 ГПК України) протягом десяти днів до суду Східного апеляційного господарського суду.

Суддя О. М. Тимощенко