ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 січня 2025 року справа № 925/100/15

м. Черкаси

Суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван",

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 30.04.2015 Господарський суд Черкаської області порушив провадження у справі №925/100/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван", ввів процедуру розпорядження майном боржника.

Зборами кредиторів від 22.02.2018 обрано комітет кредиторів в кількості трьох кредиторів: публічного акціонерного товариства "Сбербанк", ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1".

Постановою від 05.04.2018 у справі №925/100/15 Господарський суд Черкаської області визнав товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван" банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру.

З 20.12.2019 справа №925/100/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван" перебуває у провадженні судді Господарського суду Черкаської області Скиби Г.М.

10 січня 2025 року до Господарського суду Черкаської області надійшла заява кредитора ОСОБА_1 від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 та про постановлення окремої ухвали з направленням її до Вищої ради правосуддя з метою оцінки діянь вказаного судді, порушення дисциплінарної справи, вирішення питання про його звільнення.

Ухвалою від 14.01.2025 Господарський суд Черкаської області у складі судді Скиби Г.М. відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 через необґрунтованість відводу і в установленому порядку передав цю заяву для вирішення по суті іншим суддею.

16 січня 2025 року автоматизована система документообігу Господарського суду Черкаської області для розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.01.2025 визначила суддю Дорошенка М.В.

17 січня 2025 року до Господарського суду Черкаської області надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 до заяви про відвід судді.

Частинами сьомою та восьмою статті 39 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Господарський суд Черкаської області вирішив розглядати питання про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 без повідомлення учасників справи.

Дослідивши наявні у справі №925/100/15 матеріали, суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В. дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 10.01.2025 про відвід судді Скибі Г.М. у справі №925/100/15 з огляду на таке.

В обґрунтування заяви від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 ОСОБА_1 зазначив, що:

- суддя Скиба Г.М., попри зроблений ним в мотивувальній частині ухвали від 10.07.2023 у справі №925/100/15 висновок про об`єктивну обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , відмовив у задоволенні заяви останнього від 10.07.2023 про відвід судді Скиби Г. М. , не передав вказану заяву на розгляд іншому судді, що є порушенням вимог статті 39 ГПК України і означає про незаконність складу суду в особі судді Скиби Г. М. , незаконне утримання ним цієї справи і блокування її розгляду;

- з 26.06.2024 суддя Скиба Г.М. не розглянув заяву ОСОБА_1 від 26.06.2024 про зобов`язання арбітражного керуючого Шиганського В. В. передати документи, не вчинив жодної дії у справі №925/100/15, продовжував незаконно утримувати її у себе, що на думку ОСОБА_1 означає про відмову йому в доступі до правосуддя.

До того ж ОСОБА_1 вказав у заяві від 10.01.2025, що він не довіряє судді Скибі Г. М. через його абсолютну аморальність через вчинення зловмисних перешкод у доступі до правосуддя, низьку юридичну підготовку.

Норм чинного законодавства, на підставі яких суддя Скиба Г.М. підлягає відводу у справі №925/100/15, ОСОБА_1 у своїй заяві від 10.01.2025 не вказав.

Частиною першою статті 35 ГПК України встановлені такі підстави відводу (самовідводу) судді, якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 36 ГПК України передбачена недопустимість повторної участі судді у розгляді справи.

Вказані ОСОБА_1 в обґрунтування заяви від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 обставини не мають ознак передбачених підпунктами 1-4 частини першої статті 35 та статтею 36 ГПК України підстав для відводу судді.

Щодо підстави для відводу судді, передбаченої підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України господарський суд зазначає наступне.

Перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено, тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, є оціночною категорією.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або/та сумніви у об`єктивності судді.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини господарський суд застосовує у даній справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин першої, другої, четвертої статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" .

Господарський суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був "безстороннім".

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пункти 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (пункти 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі "Бочан проти України", N7577/02 від 03.05.2007);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Господарський суд також виходить із того, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. пункт 119 рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. пункт 32 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Господарський суд ураховує, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії", від 26.10.1984, Series А, N 86).

Тож господарський суд робить висновок, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже об`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Сам ОСОБА_1 вказані ним в обґрунтування заяви від 10.01.2025 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/100/15 обставини не оцінює як такі, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а вважає їх лише такими, що свідчать про незаконність: постановленої суддею ухвали від 10.07.2023, непередачі суддею заяви про відвід судді на розгляд іншому судді, утримання суддею справи у своєму провадженні, нерозгляд заяви кредитора від 26.06.2024.

Таким чином, наведені ОСОБА_1 в заяві від 10.01.2025 аргументи зумовлені незгодою заявника з процесуальними рішеннями судді і не свідчать про особисту упередженість чи необ`єктивність судді Скиби Г. М. у справі №925/100/15.

Господарський суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо аморальності та низької юридичної підготовки судді як такі, що ґрунтуються лише на суб`єктивній оцінці заявником процесуальних рішень судді.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає права суду, який розглядає заяву про відвід, на оцінку законності і обґрунтованості процесуальних рішень та дій судді, якому заявлено відвід.

Частиною четвертою статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже доводи, наведені ОСОБА_1 у заяві від 10.01.2025, не відносяться до обставин, які викликають сумнів щодо неупередженості або об`єктивності судді Скиби Г. М. у справі №925/100/15, у зв`язку із чим господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу та постановлення окремої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 35 - 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 10.01.2025 про відвід судді Скибі Г.М. у справі №925/100/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван" та про постановлення окремої ухвали.

Ця ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею і не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя М.В. Дорошенко