27.01.2025Справа № 910/4434/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех"
до Київської міської ради
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
1) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Республіка"
2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Міцний прайд"
треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
3) Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація
4) Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"
про стягнення 101371,46 грн
Суддя Усатенко І.В.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" до Київської міської ради про стягнення 101371,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як співвласник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Республіка" щодо нежитлового приміщення у будинку 4/6 по вул. Провіантській в м. Києві та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Міцний прайд" щодо нежитлового приміщення у будинку 5А по вулиці Парково-Сирецькій в м. Києві, неналежним чином виконує зобов`язання в частині оплати наданих позивачем послуг на утримання майна, у зв`язку з чим останнім заявлено позов про заборгованість.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4434/24, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Республіка" та 2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Міцний прайд".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 у справі № 910/4434/24 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 45, пр. 3; ідентифікаційний код 39609766) основний борг у розмірі 101371 (сто одну тисячу триста сімдесят одну) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

До господарського суду 09.07.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить стягнути з відповідача 16500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 у справі №910/4434/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 у справі №910/4434/24 залишено без змін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві позивач вказав, що попередній орієнтовний розрахунок витрати на професійну правничу допомогу складає 34500,00 грн, а докази в їх підтвердження будуть подані після оплати та виконання послуг.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16500,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

18.01.2022 між адвокатом Драган Яною Сергіївною (виконавець, адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" (клієнт) укладено договір № 18 про надання правничої (правової) допомоги.

Згідно п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу з будь-яких питань. Послуги, зазначені в п. 1.2 включають, але не обмежуються, у разі якщо це необхідно для судових процесів, або іншої правничої (правової) допомоги.

Розмір гонорару адвоката визначається з розрахунку вартості послуг або додаткових угодах до договору, що є невід`ємною частиною договору. Оплата гонорару здійснюється за послуги адвоката з підготовки та представництва інтересів в суді, або інші послуги передбачені в договорі та не залежить від результатів вирішення спору, розгляду справи (п. 4.2, 4.5 договору).

Сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 18.01.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18 від 18.01.2022, якою визначено вартості послуг, що надаються адвокатом за договором. Зокрема, юридична консультація виїзна - 2000,00 грн, вивчення матеріалів справи - 2500,00 грн, підготовка позовної заяви - 5000,00 грн, підготовка відзиву, відповіді на відзив - 5000,00 грн.

В підтвердження обставин надання правової допомоги до матеріалів справи надано акт № 1 від 08.07.2024 на суму 16500,00 грн за адвокатські послуги у справі № 910/4434/24.

Послуги надавались адвокатом Драган Яною Сергіївною на підставі ордеру серії АА № 1203110 від 10.04.2024.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи і її складністю, витраченим часом адвоката і обсягом наданих послуг, ціною позову в поєднанні з граничним розміром витрат.

Акт від 08.07.2024 не містить детального опису робіт, виконаних адвокатом, та їх вартості. Проте у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач вказує, що йому були надані наступні послуги: юридична консультація 2 години по 1000,00 грн за 1 годину - 2000,00 грн; вивчення матеріалів справи 2,5 години по 1000,00 грн за 1 годину - 2500,00 грн; підготовка позовної заяви 6 годин по 1000,00 грн за 1 годину - 6000,00 грн; підготовка відповіді на відзив 6 годин по 1000,00 грн за 1 годину - 6000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг - 16500,00 грн.

Договором сторони обумовили, що вартість послуг визначається в додаткових угодах. Додаткова угода № 1 містить перелік послуг, які надаються адвокатом, та їх вартість (не пов`язана з витратами часу). Будь-які інші додаткові угоди, з яких би вбачалось, що вартість наданих адвокатом послуг залежить від витрат часу на їх надання, суду надані не були.

Крім того, суд наголошує, що позивачем до матеріалів справи не надавалась відповідь на відзив, в зв`язку з чим надання такої послуги адвокатом позивачу, спростовується матеріалами справи. В акті від 08.07.2024 не міститься детального переліку наданих послуг, а тому він не підтверджує надання позивачу правової допомоги у вигляді юридичної консультації протягом 2 годин вартістю 2000,00 грн, як і не підтверджує надання правової допомоги у вигляді вивчення матеріалів справи протягом 2,5 годин, вартістю 2500,00 грн.

В матеріалах справи наявна позовна заява, підписана адвокатом, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог про стягнення витрат на правову допомогу у сумі вартості складання позовної заяви, яка обумовлена сторонами в додатковій угоді - 5000,00 грн.

Отже, вірогідними доказами підтверджено надання позивачу правової допомоги на суму 5000,00 грн - підготовка позовної заяви.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не підтверджений поданими до справи доказами. Суд відзначає, що позивачем у даній справі не подавалась відповідь на відзив, а поданий до матеріалів справи акт від 08.07.2024 не містить переліку адвокатських послуг, а тому не підтверджує зокрема надання послуг у вигляді юридичної консультації та вивчення матеріалів справи. Суд відзначає, що підготовка позовної заяви в будь-якому випадку включає вивчення (ознайомлення) матеріалів справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та співмірності наданих послуг предмету спору, з урахуванням умов договору, укалденого між адвокатом та позивачем, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 45, пр. 3; ідентифікаційний код 39609766) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Усатенко