24.01.2025Справа №926/1757/24
За заявоюСільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода"
проухвалення додаткового рішення
у справі№926/1757/24
за позовомСільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода"
додержави Україна в особі 1. Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та 2. Державної казначейської служби України
простягнення заборгованості у розмірі 4 461,25 грн
Суддя Бойко Р.В.
Представники учасників справи у судове засідання, призначене на 19.12.2024, не з`явилися, у зв`язку з чим заяву про ухвалення додаткового рішення розглянуто в порядку письмового провадження, а тому згідно ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення додаткового рішення у даній справі є дата складення його повного тексту.
В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №926/1757/24 за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" до держави Україна в особі Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості у розмірі 4 461,25 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" кошти у розмірі 4 404,44 грн та судовий збір у розмірі 2 989,44 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

09.12.2024 через систему "Електронний суд" від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4 934,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 розгляд заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" про ухвалення додаткового рішення призначено у судовому засіданні на 19.12.2024; запропоновано Сокирянському відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державній казначейській службі України надати суду письмові пояснення щодо заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" про ухвалення додаткового рішення.

Сторони явку своїх представників в судове засідання 19.12.2024 не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання буди повідомлені належним чином.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи повідомлень про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, ухвала суду від 10.12.2024 (якою було призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 19.12.2024) була доставлена до електронного кабінету Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода", Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України 10.12.2024, про що судом було отримано інформацію 11.12.2024.

За змістом частини 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 3 ст. 221, ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неявка представників сторін не є перешкодою для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Розглянувши заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" про ухвалення додаткового рішення суд зазначає наступне.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №926/1757/24 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Отже, у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення Сільськогосподарський виробничий кооператив "Злагода" просить стягнути з Державного бюджету України судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 934,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позову Сільськогосподарський виробничий кооператив "Злагода" виклав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач вказував, що очікує понести витрати, пов`язані із розглядом даної справи, на оплату професійної правничої допомоги у розмірі від 7 000,00 грн.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Злагода" було надано укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Злагода", як клієнтом, та адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем Договір про надання правової (правничої) допомоги №25/24 від 20.06.2024 (надалі - Договір про надання правової допомоги), пунктом 1.1 якого визначено, що адвокат зобов`язується за завданням клієнта надавати клієнту правову допомогу у справі про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з ДВС України та Державного казначейства України за безпідставне стягнення коштів органом ДВС (штраф, виконавчий збір) з рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 3.1 Договору про надання правової допомоги визначено, що за виконану роботу клієнт сплачує адвокату кошти в розмір 5 000,00 грн, яка складається з аналізу чинного законодавства України та судової практики, ознайомлення з матеріалами справи, підготовки позовної заяви з додатками до неї, представництва інтересів (участь в судових засіданнях) тощо. Оплата коштів здійснюється протягом 3-х днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг). Оплата послуг може здійснюватися частинам у відповідності до об`єму виконаних робіт (послуг). Об`єм та вартість виконаних робіт (послуг) зазначається в акті виконаних робіт (послуг).

На підтвердження виконання зобов`язань за Договором про надання правової допомоги надано копію Акту виконаних робіт (послуг) №1 від 01.07.2024 щодо надання правової допомоги до Договору №25/24 від 20.06.2024, копію розрахунку розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу СВК "Злагода", у відповідності до Договору №25/24 від 20.06.2024 та копію платіжної інструкції №322 від 04.12.2024 на суму 5 000,00 грн.

З Акту виконаних робіт (послуг) №1 від 01.07.2024 щодо надання правової допомоги до Договору №25/24 від 20.06.2024 вбачається, що адвокатом виконано наступні роботи:

- юридична консультація з спірних правовідносин, заключення договору про надання правової (правничої) допомоги (400,00 грн/2 год.);

- аналіз документів, що підтверджують обставини справи, чинного законодавства та практики Верховного Суду з аналогічних спірних відносин (800,00 грн/4 год.);

- підготовка позовної заяви з додатками до неї та підготовка розрахунку заборгованості (3 800,00 грн/16 год.).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає необґрунтованими заявлені позивачем витрати у визначеному розмірі з огляду на наступне.

Так, спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що кошти у загальному розмірі 31 100,00 грн були протиправно набуті та безпідставно утримані Сокирянським відділом державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а тому наявні правові підстави для стягнення з держави Україна в особі Сокирянського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України нарахованих на ці коти за період з 16.09.2022 по 27.02.2024 інфляційних втрат у розмірі 3 106,89 грн та 3% річних у розмірі 1 354,36 грн.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 було встановлено, що кошти у сумі 31 100,00 грн були набуті державою без належних правових підстав з дати їх списання із рахунків позивача, а не з дати прийняття державним виконавцем постанов про їх стягнення. Таким чином, держава без належних правових підстав набула та утримувала належні позивачу кошти у сумі 31 100,00 грн у період з 14.11.2024 по 27.02.2024.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного судом періоду прострочення держави, суд дійшов до висновку, що правомірним є стягнення 3% річних у розмірі 1 203,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 272,58 грн.

Натомість суд не погодився з доводами позивача в частині наявності правових підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму коштів у розмірі 31 100,00 грн за період з 16.09.2022 по 13.11.2022.

Тобто в межах наданих адвокатом позивача правових послуг судом із заявленої до стягнення Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Злагода" суми коштів у розмірі 4 461,25 грн, судом було визнано обґрунтованою суму 3 476,13 грн.

Натомість стягнення з держави Україна на користь позивача додатково суми 928,31 грн в якості збитків відбулось внаслідок застосування судом принципу jura novit curia ("суд знає закони"), в той час як позивачем (його представником) було здійснено неправильну юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, що виникли у період з 16.09.2022 по 13.11.2022 (та в результаті яких виникли збитки у розмірі 928,31 грн).

Таким чином, здійснюючи розподіл понесених Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Злагода" судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, зважаючи на недоведеність неспівмірності таких витрат відповідачами, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України суму відшкодування витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 3 895,91 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (в частині вимог в яких позивачем надано правильну юридичну кваліфікацію спірних правовідносин).

Суд усвідомлює, що визначена судом до стягнення сума відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу наближена до суми задоволених вимог. Наведене за конкретних обставин справи не свідчить про порушення принципів співмірності та адекватності з огляду на наступне:

1) суду відомо, що на ринку існує мінімальна вартість послуг правової допомоги при незначній ціні позову, яка не ставиться в залежність від ціни позову. В незалежності від ціни позову (чи то 1 000,00 грн, чи то 100 000,00 грн) адвокат в будь-якому випадку вимушений буде надати певний обов`язковий набір послуг (написання позовної заяви, здійснення розрахунків, формування позову, подання його до суду).

2) підстави вважати, що позивач зловживає своїм процесуальним правом на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (наприклад, шляхом завищення вартості послуг адвоката або подроблення своїх вимоги із поданням кількох позовів із заявленням в кожному із них до відшкодування витрат на послуги адвоката), у суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Злагода" (60226, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с. Романківці, вул. Франка І., буд. 10; ідентифікаційний код 30812774) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 91 коп. Видати наказ.

2. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко