РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2025Справа № 910/9044/24

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот" (18028, місто Черкаси, вулиця Героїв Холодного Яру, будинок 72)
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13) Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (01004, місто Київ, вулиця Терещенківська, 11-А)
простягнення 237 948 грн 57 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Азот" з вимогами до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення 237 948 грн 57 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 відкрито провадження у справі № 910/9044/24, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.08.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

18.08.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

22.08.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

28.10.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-1) перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2, боржником за яким є Приватне акціонерне товариство "Азот" (позивач).

До складу зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 входило, зокрема, виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання постанови № НОМЕР_3 від 06.12.2023 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Азот" виконавчого збору у розмірі 237 948 грн 57 коп.

Так, постановою від 06.12.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величком Р.С. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання постанови № НОМЕР_3 від 06.12.2023 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Азот" на користь Держави в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого збору в сумі 237 948 грн 57 коп.

Постановою від 06.12.2023 зазначене виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2.

В ході примусового виконання вказаного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем проведено опис майна боржника, про що складено постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.08.2020 та від 23.11.2022, а саме:

- комплекс що складається з заводоуправління з прохідною, корпус 101, 1364, загальною площею (кв.м): 2999,3; заводоуправління, корпус 120, 1365 загальною площею (кв.м): 6447,4; гараж спецмашин для 2-х машин, 1366 загальною площею (кв.м): 83.7 реєстраційний номер майна 01, що належить боржнику на підставі наказу, серія та номер: 41-AT, виданий 24.06.1994, видавник: Фонд державного майна України;

- нежитлова будівля, Центральна лабораторія хімічного комбінату, К-112 загальною площею (кв.м): 7975.3 реєстраційний номер майна 01, які розташовані за адресою м. Черкаси, вулиця Героїв Холодного Яру, будинок 72, що належить боржнику на підставі наказу, серія та номер: 41-AT, виданий 24.06.1994, видавник: Фонд державного майна України.

В подальшому, зазначене майно передано на реалізацію та внесено до системи електронних торгів арештованим майном.

Згідно протоколу проведення електронних торгів від 30.11.2023 № 600881, який розміщено на сайті ДП "СЕТАМ", електронні торги по лоту № 539450 відбулися та ціна продажу, з ПДВ склала 25 821 600,00 грн.

Згідно протоколу проведення електронних торгів від 27.11.2023 № 600676, який розміщено на сайті ДП "СЕТАМ", електронні торги по лоту № 539256 відбулися та ціна продажу, з ПДВ склала 37 505 160,00 гри.

В постанові про зняття арешту з майна від 15.12.2023 зведене виконавче провадження НОМЕР_2 (ВП № НОМЕР_4) зазначено, що грошові кошти своєчасно та в повному обсязі надійшли на рахунок з обліку депозитних сум Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Таким чином, в межах примусового виконання зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 з Приватного акціонерного товариства "Азот" Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було примусово стягнуто за рахунок реалізації належного позивачу майна суму в розмірі 25 821 600 грн 00 коп. з ПДВ та суму в розмірі 37 505 160 грн 00 коп. з ПДВ.

Керуючись положеннями розділу VI Закону України "Про виконавче провадження", Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснив розподіл вищевказаних коштів, зокрема на задоволення вимог стягувана - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Зокрема, державним виконавцем проведено розрахунки вищевказаних сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_2 в наступному порядку:

- згідно розрахунку від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП НОМЕР_1 (постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3) в сумі 50 032,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 № 852;

- згідно розрахунку від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП № НОМЕР_1 (постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3) в сумі 36 687 грн 11 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 № 867;

- згідно розрахунку від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП № НОМЕР_1 (постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3) в сумі 28 982 грн 85 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.01.2024 № 1011;

- згідно розрахунку від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № НОМЕР_1 (постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3) в сумі 122 245 грн 65 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 30.04.2024 № 390.

Таким чином, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна Приватного акціонерного товариства "Азот", було виконано виконавчий документ - постанову № НОМЕР_3 від 06.12.2023 та стягнуто виконавчий збір у розмірі 237 948 грн 57 коп. в повному обсязі.

У зв`язку із зарахуванням вказаних коштів в дохід держави та фактичним виконанням виконавчого документа, 01.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 у справі № 580/12022/23, яке набрало законної сили, задоволено повністю адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Азот"; визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору у розмірі 237 948 грн 57 коп.

Таким чином, визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору, є підставою для повернення стягнутих на її виконання коштів виконавчого збору, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

З метою повернення сплачених кошів, Приватне акціонерне товариство "Азот" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з клопотанням від 11.06.2024 № 501-06/84 про вжити відповідних заходів для повернення сплачених кошів, яке було отримано відповідачем -1 17.06.2024. Проте вказане клопотання залишено без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів, які були списані з рахунків позивача на підставі постанови державного виконавця, яка у подальшому була визнана незаконною.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов:

1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння);

2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою;

4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи.

Тобто, обов`язковими передумовами є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належить до коштів виконавчого провадження.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Частинами другої третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За змістом частини сьомої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, оскільки правова підстава для їх стягнення є фактично такою, що відпала.

Таким чином, визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2023 № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору, є підставою для повернення стягнутих на її виконання коштів виконавчого збору, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснює казначейство України за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

На виконання зазначеної статті Кодексу наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 затверджений Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, положення якого встановлюють порядок взаємодії державних органів (казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету).

Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України застосовується судами України як частина національного законодавства, гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04, пункт 64, від 15.10.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Враховуючи вище викладене, а також, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов до висновку про задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів у сумі 237 948 грн 57 коп. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 та 333 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Азот" (18028, місто Черкаси, вулиця Героїв Холодного Яру, будинок 72, ідентифікаційний код 00203826) 237 948 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 57 коп. безпідставно отриманих коштів та 3 569 (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька