ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"17" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/50/25

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали

за позовомСадівницького товариства «Мічурінець»
доГромадської організації «Садове товариство «Сонячний»
провизнання права власності
встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Садівницького товариства «Мічурінець» (далі позивач) до Громадської організації «Садове товариство «Сонячний» (далі відповідач) про постановлення рішення, відповідно до визнати за Садівницьким товариством «Мічурінець» 1/3 комплектної трансформаторної підстанції КТП 100 10/0,4 (заводський № 500070).

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення зазначених вимог законодавства позовна заява не містить відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів у позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є, зокрема: позовна заява (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

При цьому суд відзначає, що предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: постановити рішення, відповідно до визнати за Садівницьким товариством «Мічурінець» 1/3 комплектної трансформаторної підстанції КТП 100 10/0,4 (заводський № 500070).

Сформована позивачем зазначена матеріально-правова вимога не відповідає визначеним вказаною нормою Цивільного кодексу України способам захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на зазначене, позивачу необхідно привести у відповідність зміст його позовних вимог, зокрема, виклавши чітко у прохальній частині позовної заяви предмет позову матеріально-правову вимогу, яку сформувати у відповідності до вимог ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач в позовній заяві посилається на: Протокол № 4 засідання правління СТ «Перлина» від 27.09.1998; Протоколи загальних зборів СТ «Мічурінець», СТ «Сонячний» та СТ «Меркурій» щодо питання заборгованості з електроенергії та відключення боржників від електропостачання.

Проте, обмежившись лише посилання на зазначені вище докази, на які він посилається в позовній заяві, не надає до позовної заяви перелічені вище Протокол № 4 засідання правління СТ «Перлина» від 27.09.1998 та Протоколи загальних зборів СТ «Мічурінець», СТ «Сонячний» та СТ «Меркурій» щодо питання заборгованості з електроенергії та відключення боржників від електропостачання.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно положень ст. 10 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

У відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказ Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. Усі документи суду складаються державною мовою. У випадках, передбачених міжнародним договором України, суд складає процесуальний документ мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, або додає до нього завірений відповідно до законодавства України переклад на таку мову. Іноземною мовою можуть складатися документи суду, які адресуються безпосередньо міжнародній або іноземній організації, підприємству, установі, посадовій особі, іноземному громадянину. При складанні документа іноземною мовою також обов`язково складається примірник цього документа державною мовою. Документи іноземною мовою складаються (перекладаються) працівником суду, при наявності відповідного сертифікату (документу про освіту), що підтверджує вільне володіння іноземною мовою, або надаються перекладачу (бюро перекладів) за погодженням із керівництвом суду. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1 глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Дана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Всупереч наведених вимог, позивачем до позовної заяви додані документи на іноземній мові акт від 17.08.2004, відомості за електроенергію в 1998 році, фінансова звітність за 2004 рік, трудовий договір без належно засвідченого перекладу на українську мову.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позивачем не додержано вимог, встановлених ст. 162, 164 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

1. Позовну заяву Садівницького товариства «Мічурінець» до Громадської організації «Садове товариство «Сонячний» про постановлення рішення, відповідно до визнати за Садівницьким товариством «Мічурінець» 1/3 комплектної трансформаторної підстанції КТП 100 10/0,4 (заводський № 500070) залишити без руху.

2. Зобов`язати позивача усунути зазначені в даній ухвалі недоліки позовної заяви, подавши до суду упродовж десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху:

- відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів у позивача та відповідача;

- заяву, якою привести у відповідність зміст позовних вимог, зокрема, виклавши чітко у прохальній частині позовної заяви предмет позову матеріально-правову вимогу, яку сформувати у відповідності до вимог ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає способи захисту цивільних прав та інтересів;

- належним чином завірені копії: протоколу № 4 засідання правління СТ «Перлина» від 27.09.1998; протоколів загальних зборів СТ «Мічурінець», СТ «Сонячний» та СТ «Меркурій» щодо питання заборгованості за електроенергії та відключення боржників від електропостачання;

- належним чином засвідчений переклад на українську мову доданих до позовної заяви акту від 17.08.2004, відомостей за електроенергію в 1998 році, фінансової звітності за 2004 рік, трудового договору.

3. Попередити позивача що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, зазначений у п. 2 цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та у відповідності до ст. 255 ГПК України оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Подоляк