ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2025 р. м. Вінниця Cправа № 902/1138/24

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija), м. Клайпеда Універсиверситетська Алея, 19, Литва (V. Berbomo str. 10, LT-92221, Klaipeda, Lithuania), код - 305708846

до: Приватного підприємства "КЕДР-ВВ", вул. І. Савченка, 26, м. Вінниця, 21011, код - 37357697

про стягнення 424 066,00 грн

за участю представників:

позивача: Макаров Ігор Михайлович

відповідача: Покоєвич Андрій Олексійович

В С Т А Н О В И В :

30.10.2024 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 25.10.2024 року) (вх. № 1191/24 від 30.10.2024 року) Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) до Приватного підприємства "КЕДР-ВВ" про стягнення 424 066,00 грн заборгованості, з яких 124 909,00 грн попередньої оплати за непоставлений товар та 299 157,00 грн штрафу (за курсом Євро 44,54 станом на 25.10.2024 року) за контрактом № 08/05/2023 від 08.05.2023 року.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року позовну заяву (б/н від 25.10.2024 року) (вх. № 1191/24 від 30.10.2024 року) Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) залишено без руху.

11.11.2024 року до суд від представника Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) надійшла заява (б/н від 11.11.2024 року) (вх.канц. № 01-34/11080/24) щодо усунення недоліків до позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі № 902/1138/24 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.12.2024 року.

03.12.2024 року від представника Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija), адвоката Макарова І.М. надійшла заява (№ 01-34/11938/24 від 03.12.2024 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.12.2024 року до суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 05.12.2024 року) (вх.канц. № 01-34/12040/24).

Ухвалою суд від 09.12.2024 року забезпечено участь представника Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija), адвоката Макарова Ігора Михайловича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

09.12.2024 року до суду від представника позивача надійшло ряд документів, зокрема:

- заява (б/н від 09.12.2024 року) (вх.канц. № 01-34/12143/24) про оголошення перерви;

- заперечення на клопотання відповідача про витребування оригіналів документів (б/н від 09.12.2024 року) (вх.канц. № 01-34/12151/24);

- відповідь на відзив (б/н від 09.12.2024 року) (вх.канц. 3 01-34/12155/24).

12.12.2024 року від представника відповідача засобами поштового зв`язку надійшов ряд документів, зокрема:

- відзив на позовну заяву (б/н від 04.12.2024 року).

- клопотання (б/н від 04.12.2024 року) (вх.канц. № 01-34/12306/24) про витребування оригіналів доказів;

- клопотання (б/н від 04.12.2024 року) (вх.канц. 3 01-34/12307/24) про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача громадянку Орловську Оксану Василівну.

16.12.2024 року до суд ві представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 14.12.2024 року) (вх.канц. № 01-34/12379/24) про долучення до матеріалів справи довідки про рух коштів по валютним рахункам відповідача за період з 01.01.2024 року по 04.12.2024 року.

У судовому засіданні 17.12.2024 року оголошено перерву до 15.01.2025 року.

14.01.2025 року до суду від представника відповідача надійшов супровідний лист (б/н від 14.01.2025 року) (вх.канц. № 01-34/383/25) про долучення до матеріалів справи доказів.

15.01.2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання (б/н від 15.01.2025 року) (вх.канц. № 01-34/423/25) про долучення доказів.

В судовому засіданні 15.01.2025 року прийняли участь представники позивача та відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення між Закритим акціонерним товариством "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) та Приватним підприємством "КЕДР-ВВ" Контракту № 08/05/2023 від 08.05.2023 року.

В зв`язку з неналежним виконанням Приватним підприємством "КЕДР-ВВ" умов Контракту № 08/05/2023 від 08.05.2023 року, в частині поставки оплаченого товару, утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх прав Закрите акціонерне товариство "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) звернулось з позовом до суду про стягнення з Приватного підприємства "КЕДР-ВВ" 124 909,00 грн попередньої оплати за непоставлений товар та 299 157,00 грн штрафу (за курсом Євро 44,54 станом на 25.10.2024 року) за контрактом № 08/05/2023 від 08.05.2023 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд задовольнити позов частково та стягнути з відповідача передоплату в розмірі 124 909,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 22 750,00 грн зазначаючи про наступне.

На виконання умов укладеного контракту 08.05.2023 року Приватним підприємством "КЕДР-ВВ" складено інвойс № 1 за поставку товару та отримано грошові кошти в розмірі 3 927,00 Євро.

В зв`язку з тим, що Покупцем та Продавцем не було узгоджено кінцеву якість поставленого товару, сторони досягли домовленості щодо добровільного повернення отриманих коштів.

При цьому, відповідач посилається на військову агресію та зазначає, що з веденням в Україні воєнного стану НБУ визначено особливості роботи банківської системи в період запровадження воєнного стану, ввівши тимчасові обмеження роботи банківської системи та валютного ринку в період запровадження воєнного стану в Україні згідно з постановою Правління НБУ від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Відповідач звернувся із запитом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» щодо купівлі іноземної валюти з метою повернення нерезиденту попередньої оплати, однак листом від 18.07.2023 року № 13-07.8/26 банком відмовлено у купівлі валюти.

Також, відповідач зверталися до Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) з пропозицією розглянути питання заміни їхньої сторони по вказаному договорі від 08.05.2023 року третій стороні, яка має відкриті рахунки в національній валюті України (гривня) за погодженням зі свого боку та послідуючим поверненням/перерахуванням вказаної заборгованості від Приватного підприємства "КЕДР-ВВ". Однак усіх необхідних документів та інформації надіслано не було.

На думку відповідача, позивач своїми діями навмисно проводив дії з метою отримання безпідставно штрафних санкцій (т. 1, а.с. 71-75).

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що відповідачем не заперечено факту виконання позивачем умов Контракту №08/05/2023 від 08.05.2023 року, щодо здійснення передоплати за поставку Товару на загальну суму 3927 Є.

Позивачем відповідачу надіслано претензію №03/04/2024 від 03.04.2024 року, якою повідомлено про наявність заборгованості за зобов`язанням у розмірі 3915 Євро та розмір штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 5363,65 Євро. При цьому, зазначеною претензією позивач просив на гривневий банківський рахунок ОСОБА_1 сплатити загальну суму вимог у розмірі 9278,65 Євро.

Після того як відповідач звернувся до позивача з пропозицією заміни сторони контракту №08/05/2023 від 08.05.2023 року представником позивача надіслано договір про відступлення права вимоги від 27.07.2024 року. Однак від підписання вищезазначеного договору відповідач відмовився.

Враховуючи одержання попередньої оплати товару та не передання товару у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (т. 1, а.с. 100-102).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 08.05.2023 року між Приватним підприємством "КЕДР-ВВ" (Продавець) та (Покупець) укладено Контракт № 08/05/2023 (т. 1, а.с. 19-23).

Відповідно п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити палету з деревини, 6 мм (товар), класу А1, по ціні зазначеній в рахунках-інвойсах.

Товар купується Покупцем для вивозу з території України (п. 1.2 Контракту).

Одиниця виміру товару, що поставляється - тонна (п. 2.1 Контракту).

Сторони домовились, що загальна кількість товару відповідає кількості поставленого товару та зазначається у міжнародних товаро-транспортних накладних (п. 2.2 Контракту)

Постачання товару за даним контрактом здійснюється партією в кількості, вказаній в рахунках-фактурах (інвойсах) (п. 2.3 Контракту).

Згідно п. 3.1 товар відвантажується на умовах FCA-склад Продавця: м. Камінь-Каширський, Волинська область, згідно умов Інкотермс-2010.

Митне оформлення товару на експорт з території України здійснює Продавець.

За змістом п. 3.4 Контракту передоплата у розмірі 100% від вартості партії товару, згідно з рахунком-фактурою, повинна бути сплачена протягом 3 днів з дати виставлення рахунка Постачальником.

З кожною партією товару Продавець зобов`язаний надати Покупцю (його представнику) наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс; міжнародну транзитну товаро-транспортну накладну (CМR) (п. 3.5 Контракту).

Рахунок-фактура завжди виставляється Продавцем на підставі замовлення від Покупця (п. 3.6 Контракту).

Відповідно п. 4.1 Контракту ціна товару встановлюється в Євро за 1 тонну і вказується у рахунках-фактурах (інвойсах), які являються невід`ємною частиною даного контракту.

Загальна сума контракту не регламентується та складається з суми інвойсів (п. 4.3 Контракту).

Згідно п. 5.1 Контракту оплата товару здійснюється наступним чином: передоплата у розмірі 100% від вартості партії товару, згідно з рахунком-фактурою повинна бути сплачена протягом 3-х днів з дати виставлення рахунка Постачальником (п. 5.1.1 Контракту).

Валюта оплати - Євро (п. 5.2 Контракту).

Датою оплати вважається да валютування вказана в SWIFT повідомленнях (п. 5.3 Контракту).

Вага нетто товару, вказаного в інвойсах і в додатках, вважаються вагою поставленого товару (п. 6.1 Контракту).

Товар відвантажується у поліетиленових мішках вагою 15 кг кожен (п. 7.1 Контракту)

У випадку порушення своїх зобов`язань за даним контрактом сторони несуть відповідальність визначену даним контрактом та чинним законодавством України (п. 8.1 Контракту).

За порушення строків поставки товару Постачальник повинен сплатити Покупцеві штраф у розмірі - 0,5% від суми (вартості) непоставленої партії товару, за кожен день прострочення поставки товару (п. 8.3 Контракту).

Сплата винною стороною неустойки (штрафу пені - ст. 549 Цивільного кодексу України) не звільняє її від виконання зобов`язань по даному контракту (п. 8.5 Контракту).

Відповідно п. 11.1 Контракт вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2023 року.

На виконання умов укладеного контракту 08.05.2023 року відповідачем складено інвойс №1 за загальну суму 3 927,00 Євро (т. 1, а.с. 24).

12.05.2023 року позивач згідно інвойсу №1 здійснив оплату за поставку товару на загальну суму 3 927,00 Євро, що підтверджується квитанцією про сплату товару (т. 1, а.с. 26).

Однак поставку товару здійснено не було.

05.07.2023 року відповідач надіслав позивачу лист-зобов`язання щодо повернення коштів за вихідним № 149, в якому зазначив що відповідач звернувся із зобов`язанням повернути на банківський рахунок позивача передоплату за непоставлений товар у строк не більше 100 днів (т. 1, а.с.28)

Позивачем на адресу відповідача надіслано лист з вимогою повернення в триденний термін отриманих кошти на банківський рахунок та взяти на себе банківські комісії (т. 1, а.с. 29).

03.04.2024 року позивачем складено претензію №03/04/2024 з вимогою сплати заборгованості (повернення попередньої оплати) та штрафу (т.1, а.с. 35-37).

29.04.2024 року відповідачем надано відповідь, за змістом якої зазначено, що між сторонами не було узгоджено кінцевої якості поставленого товару, сторони досягли домовленості щодо добровільного повернення отриманих відповідачем коштів. Також зазначив, що відповідач не має законодавчої підстави купити валюту на його поточний рахунок з метою проведення операції з поверненням позивачу оплати запропонував розглянути питання заміни сторони по вказаному договору третій стороні, яка має відкриті рахунки в національній валюті України (гривня) (т. 1, а.с.40-42).

До матеріалів справи долучено проект договору про відступлення права вимоги від 27.07.2024 року, який не підписано сторонами (т. 1 а.с. 103); довідки АТ "ПУМБ" про відсутність оборотів ПП "КЕДР-ВВ" за валютними рахунками (т. 1 а.с. 43, 104).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Оцінивши наявні у справі докази судом встановлено, що позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та попередньої оплати товару згідно інвойсу № 1 від 08.05.2023 року, що підтверджується квитанцією на суму 3 927,00 Євро (т. 1, а.с. 24, 26).

Однак, матеріали справи не містять доказів поставки товару відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи викладене, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення перерахованих коштів в якості попередньої оплати за непоставлений товар.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин виконання обов`язку з поставки оплаченого позивачем товару.

При цьому, положення підписаного сторонами Контракту визначено лише строки внесення передплати згідно рахунку-фактури (п. п. 3.4., 5.1.1.), однак не регламентовано конкретного строку поставки товару з моменту отримання такої передплати.

Отже, такий строк визначався загальним строком дії Контракту до 31.12.2023 року (п. 11.1.).

Водночас. зі змісту листування сторін (т. 1 а.с. 28, 29), долучених електронних доказів (т. 1 а.с. 127-130), зміст та достовірність яких не заперечувалось сторонами, починаючи з 05.07.2023 по 12.01.2024 рр. сторонами узгоджено повернення передплати позивачу та велися перемовини стосовно порядку повернення коштів.

Сторонами визнано часткове повернення ПП "КЕДР-ВВ" попередньої оплати в сумі 50 000,00 грн згідно розписки ОСОБА_1 від 12.01.2024 року (т. 1 а.с. 45).

Враховуючи зміст листа відповідача та вимог позивача про повернення передплати, у ПП "КЕДР-ВВ" виникло грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати, при цьому сторони дійшли спільної згоди щодо відсутності зобов`язання відповідача з поставки товару.

З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача.

Судом відхилено доводи представника відповідача стосовно відмови у задоволенні позову з посиланням на не надходження валютної виручки на його рахунки, з урахуванням введених обмежень у період воєнного стану.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Контракт укладено сторонами у період дії воєнного стану в України, однак відповідач не скористався правом включення до положень контракту умов щодо відстрочення поставки або повернення грошових коштів на період не надходження валютної виручки на його рахунки.

Також матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем п.п. 10.1. - 10.4. Контракту стосовно отримання документа про дію форс-мажорних обставин та повідомлення іншої сторони про розірвання договору.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона

понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно

невигідним (п. 38 Постанови КГС ВС від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (Постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22).

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`звнь і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (Постанова КГС ВС від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

Отже, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати за контрактом № 08/05/2023 від 08.05.2023 року в розмірі 2 804,00 Євро, що у гривневому еквіваленті становить 124 909,00 грн (за курсом 44,54 грн до Євро станом на 25.10.2024 року) правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення штраф в розмірі 6 717,00 Євро, що у гривневому еквіваленті становить 299 157,00 грн (за курсом 44,54 грн до Євро станом на 25.10.2024 року).

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правова природа штрафу є відмінною від пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Штраф є одноразовим платежем, який обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Умовами контракту не визначено конкретного строку поставки товару з моменту отримання передплати, позивачем не надано доказів направлення заявки або вимоги на поставку товару.

Враховуючи строк дії договору до 31.12.2023 року, на момент направлення вимоги про повернення грошових коштів строк поставки товару не був прострочений.

Крім того, п. 8.3 Контракту передбачено, що за порушення строків поставки товару Постачальник повинен сплатити Покупцеві штраф у розмірі - 0,5 % від суми (вартості) непоставленої партії товару, за кожен день прострочення поставки товару (п. 8.3 Контракту).

Тобто, нарахування штрафу передбачено за порушення зобов`язання в натурі - з поставки товару, а не у випадку прострочення грошового зобов`язання з повернення передплати.

Також, при визначенні у Договорі штрафу сторони не врахували приписи ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, визначивши штрафом нарахування у розмірі 0,5 % річних за кожний день прострочення, що відповідає визначенню пені згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що зі змісту листування сторін встановлено двостороннє узгодження повернення попередньої оплати а не поставки товару, тому мало місце прострочення грошового зобов`язання, а не обов`язку з поставки товару, отже інтереси позивача можуть бути захищені згідно вимог ст. 625 ЦК України.

Окремо суд наголошує, що принцип свободи договору належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, та є одним із принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК України.

Відтак, відсутні правові підстави для нарахування на суму неповернутої попередньої оплати штрафу, розмір та порядок нарахування якого узгоджено п.8.3. Контракту.

З урахуванням чого, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафу.

За вказаних обставин, позов підлягає частковому задоволенню судом.

Стосовно вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне призначити окреме судове засідання, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "КЕДР-ВВ" (вул. І. Савченка, 26, м. Вінниця, 21011, код - 37357697) на користь Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) (м. Клайпеда Універсиверситетська Алея, 19, Литва, код - 305708846) попередню оплату за Контрактом № 08/05/2023 від 08.05.2023 року в розмірі 2 804,00 євро, що у гривневому еквіваленті становить 124 909,00 грн (за курсом 44,54 грн до євро станом на 25.10.2024 року).

3. Відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Приватного підприємства "КЕДР-ВВ" на користь Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija) штрафу в розмірі 6 717,00 євро, що у гривневому еквіваленті становить 299 157,00 грн (за курсом 44,54 грн до євро станом на 25.10.2024 року).

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 29.01.2025 року о 11:00 у приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018 (3-й поверх, зал №1).

6. Встановити сторонам п`ятиденний строк з дати отримання повного судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень проти їх розміру.

7. Судове засідання провести в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018 (зал № 1) за участі представника Закритого акціонерного товариства "Промислові системи та інженернія" (UAB Industrines sistemos ir inzineija), адвоката Макарова Ігора Михайловича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

8. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та за електронними адресами: позивачу - ; представнику позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , представнику відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (м. Клайпеда Універсиверситетська Алея, 19, Литва; Люстдорфська дорога, 92/94, оф. 211, м. Одеса, 65088)

3 - відповідачу (вул. І. Савченка, 26, м. Вінниця, 21011)