ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"22" січня 2025 р. Справа № 924/1066/24
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали справи
за позовом Приватного підприємства "Рілайблтранс"
до Приватного підприємства "Голд-Транс"
Представники сторін: не викликались
Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2025 у справі №924/1066/24 (не набрало законної сили) позов Приватного підприємства "Рілайблтранс" до Приватного підприємства "Голд-Транс" задоволено. Присуджено стягнути з Приватного підприємства "Голд-Транс" на користь Приватного підприємства "Рілайблтранс" 74000,00 грн. боргу та 3028,00 грн. судового збору.

Розгляд справи №924/1066/24 проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки, станом на час ухвалення рішення у справі, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не було додано відповідних доказів, судом вимога ПП "Рілайблтранс" про стягнення останніх з відповідача не розглядалась.

В межах строку встановленого ГПК України, представник позивача - адвокат Савін С.О. надіслав 14.01.2025 через підсистему "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. До заяви додано копії договору про надання правової допомоги №26/11/2024 від 26.11.2024 року та акту виконаних робіт (наданих послуг) до договору №26/11/24 від 26.11.2024 року.

Ухвалою суду від 15.01.2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. прийнято до розгляду та визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано Приватному підприємству "Голд-Транс" подати письмову позицію з приводу заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. по справі №924/1066/24, в строк до 21.01.2025 року.

Враховуючи, що рішення суду у справі №924/1066/24 прийнято у порядку спрощеного позовного провадження, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №924/1066/24 розглянуто без виклику сторін та без проведення судового засідання.

При вирішенні заяви представника позивача - адвоката Савіна С.О. про стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу судом враховуються положення ст. 59 Конституції України, якими передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, згідно з пунктом третім частини першої, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У ч. 1 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 3028,00 грн. судового збору та зазначив, що розрахунок розміру витрат пов`язаних з надання професійної правничої допомоги буде наданий в ході розгляду справи.

14.01.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заяву представника позивача - адвоката Савіна С.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. До заяви додано копії договору про надання правової допомоги №26/11/2024 від 26.11.2024 року та акту виконаних робіт (наданих послуг) від 14.01.2025 до договору №26/11/24 від 26.11.2024 року.

За змістом п. 1.1 укладеного між адвокатом Савіним Сергієм Олександровичем та ПП "Рілайблтранс" договору про надання правової допомоги №26/11/2024 від 26.11.2024, Адвокат бере па себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу та представляти інтереси Клієнта у господарських судах, апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді, Великій Палаті Верховного Суду із правами, наданими законом позивачу, відповідачу, апелянту, заявнику, в тому числі із правом подання позовних заяв, зустрічних позовних заяв, заперечень, відзивів, заяв та клопотань, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, з правом отримання поштової кореспонденції, отримання будь-яких довідок та документів по стягненню з ПП «Голд-транс» заборгованості, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомогу.

У п. 5.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Договір про надання правової допомоги №26/11/2024 від 26.11.2024 підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Крім того, суд зазначає про те, що господарським процесуальним законом визначені критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частин п`ятої, шостої статті 126 та частин п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування витрат сторони на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №904/5726/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 906/513/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 та інші).

Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Схожі правові висновки викладені в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Савін С.О. представляв інтереси ПП "Рілайблтранс" у Господарському суді Хмельницької області у справі №924/1066/24 згідно ордеру на надання правничої допомоги від 28.11.2024 виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №27/11/24 від 27.11.2024, та свідоцтва гр. Савіна Сергія Олександровича про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.11.2021.

Судом встановлено, що матеріали справи містять позовну заяву від 28.11.2024 за підписом представника позивача - адвоката Савіна С.О.

Таким чином, представником позивача згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено надання ПП "Рілайблтранс" послуг правової допомоги під час розгляду справи №924/1066/24 у Господарському суді Хмельницької області.

Як зазначалось вище, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Подібна позиція викладену у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Разом з тим, у вирішенні питання щодо судових витрат суд, керуючись правилами, встановленими у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку не покладати на відповідача всі витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

У відповідності до договору про надання правової допомоги №26/11/2024 від 26.11.2024 між адвокатом Савіним Сергієм Олександровичем та ПП "Рілайблтранс" підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14.01.2025, за змістом якого адвокатом були виконані наступні роботи (надані послуги):

- Зустріч та попередня консультація з клієнтом щодо можливості стягнення з ПП «Голд-Транс» заборгованості по договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.08.2024 року - 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок;

- Складено позовну заяву та підготовлено матеріали для ПП "Рілайблтранс" про стягнення з ПП «Голд-Транс» заборгованості по договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.08.2024 року - 8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Загальна вартість послуг, яка підлягає оплаті з боку Клієнта на користь Адвоката за надання перелічених у цьому Акті послуг, складає 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

На думку суду, витрати на оплату послуг адвоката є дійсними та необхідними, про що зазначено вище, проте їх розмір не може вважатись розумним, оскільки не є повністю співмірним зі складністю справи, а також складністю і обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Водночас, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, судом враховується, що за своєю категорією (стягнення коштів за послуги перевезення) дана справа не є спором значної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не потребує значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Враховуючи характер спору, ціну позову (74000,00 грн.), позицію викладену у позовній заяві, на переконання суду, вартість вищевказаних послуг наданих адвокатом Савіним С.О. у справі №924/1066/24 є завищеним, та належним є розмір 4000,00 грн., в тому числі за послуги консультування - 1000,00 грн. та підготовку позовних матеріалів - 3000,00 грн.

З матеріалів справи встановлено об`єм позовної заяви (6 сторінок) та кількість наданих по справі доказів (договір від 22.08.2024, договір-заявки, два рахунки на оплату, міжнародна товарно-транспортна накладна, акт здачі-прийняття робіт від 26.09.2024, 6 платіжних інструкцій, дві виписки по рахунку, податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію, претензія від 05.11.2024, роздруківка з електронної пошти). При цьому, позовна заява не містить жодних посилань на судову практику, а додані матеріали містять юридично не складний розрахунок позовних вимог.

Під час розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу судом враховується, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторін від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів юридичних осіб. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Таким чином, дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження понесених ПП "Рілайблтранс" витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/1066/24, встановивши фактичний обсяг наданих послуг, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, з урахуванням незначної складності спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного підприємства "Голд-Транс" на користь Приватного підприємства "Рілайблтранс" 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №924/1066/24. В стягненні решти судових витрат на професійну правничу допомогу у задоволенні заяви представника позивача належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232-235, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Савіна С.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Голд-Транс" (67663, Одеська обл., Сільрада Усатівська, за межами населеного пункту 462 км. плюс 900 м. автодороги Київ-Одеса, ) на користь Приватного підприємства "Рілайблтранс" (29000, м. Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, кв. 126, ) 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

У стягненні решти судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Додаткове рішення надіслати позивачу та представнику позивача за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети, а відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя А.М. Яроцький