ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м.Дніпро Справа № 904/5205/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін:

Від позивача: Тернова І.В. (в залі суду) адвокат

Від відповідача: Паламарчук Є.П. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 (повний текст рішення складено 02.05.2024, суддя Бондарєв Е.М.) у справі № 904/5205/23

за позовом Акціонерного товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код 23494714)

до Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 33874388)

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2023 Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №38380-72.2/2023 від 21.09.2023 до Криворізької міської ради про:

- звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку було передано у власність Криворізької міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №120/06-КВ/015 від 19.04.2006, що становить 10 282,11 долара США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 5 640,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як кредитор/іпотекодержатель, звертається до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що визнана відумерлою спадщиною після смерті позичальника ОСОБА_1 та перейшла у власність територіальної громади міста Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради, в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №120/06-КВ/015 від 19.04.2006. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно предмет іпотеки знаходиться ще у власності померлого позичальника. В той же час, спірне майно відумерлої спадщини набуте територіальною громадою міста Кривого Рогу за рішенням від 20.07.2022 по справі №210/994/22 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, яке і є підставою для проведення державної реєстрації права власності.

Позивач зазначає, що відповідач є особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором № 120/06-КЗ/015 від 19.04.2006, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним іпотечним договором можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах її вартості, визначеної при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи факт невиконання позичальником кредитних зобов`язань, які забезпечені іпотекою, відповідна кредитна заборгованість підлягає погашенню особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця у зв`язку з набуттям прав на відумерлу спадщину, в межах вартості предмету іпотеки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 позов Акціонерного товариство "Сенс Банк" до Криворізької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Нахімова, буд. №26, кв. №57, яку було передано у власність Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 33874388) як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код 23494714) в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №120/06-КВ/015 від 19.04.2006, що становить 10 282,11 долара США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 33874388) на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код 23494714) 5 640,04 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Криворізька міська рада, звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Стягнути з АТ "Сенс Банк" на користь Криворізької міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 460, 06 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року у справі 904/5205/23 є таким, що ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, керуючись ст. 254,256,277 ГПК України.

Обґрунтування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року по справі №904/5205/23 містить в собі посилання на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 20.07.2022 року у справі №210/994/22.

Скаржник наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до вимог вищенаведеної норми Криворізька міська рада є неналежним відповідачем у справі.

До того ж, органом управління корпоративними правами за акціями AT «СЕНС БАНК», що належать державі, є Міністерство фінансів. Наведеним обставинам не було надано оцінку судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 23.04.2024 року по справі № 904/5205/23.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 21.05.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/5205/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5205/23.

27.05.2024 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/5205/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 02.10.2024 о 10 год. 20 хв.

02.10.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у незапланованій відпустці судді-доповідача Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 розгляд апеляційної скарги Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/5205/23 призначено у судовому засіданні на 15.01.2025 об 11:20 год.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

15.01.2025 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі - Первісний кредитор), який загальними зборами акціонерів 14.06.2010 перейменований на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на вимогу Закону України "Про акціонерні товариства", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - Заявник, Банк) і Фізична особа ОСОБА_1 (далі - Позичальник) уклали Договір кредиту №120/06-КВ/015 (далі - Кредитний договір). (а.с. 19-20)

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та єдиним акціонером АТ "Укрсоцбанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк".

Згідно з Рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк" які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). (а.с. 08-13)

Таким чином, 15.10.2019 відповідно до підпункту "г" пункту 1 і частини 4 статті 1 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків", пунктів 3.1., 5.З., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 "Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників", було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ "Альфа-Банк" у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно з п. 1 Передавального акта від 15.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "Укрсоцбанк" правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ "Альфа-Банк". Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк" виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та рішенням єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк", а саме з 15.10.2019.

12 серпня 2022 року Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" було прийнято рішення про зміну найменування байку з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на Акціонерне товариство "Сенс Банк", а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства "Альфа-Банк" шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (номер запису 177055612), а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на Акціонерне товариство "Сенс Банк" (далі - Позивач). (а.с. 14-18)

Цільове призначення кредиту обумовлене п.1.2. кредитного договору та передбачало отримання коштів на купівлю квартири (у АДРЕСА_1 ).

Згідно п.3.1.1 кредитного договору кредитор зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 і видати позичальнику готівкові кошти в сумі кредиту, згідно умов договору.

Належне виконання умов кредитора щодо видачі кредитних коштів підтверджується:

- Випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 19.04.2006 по 20.04.2006, відкритому на ім`я ОСОБА_1 про видачу кредитних коштів по договору в сумі 16500 доларів США;

- Копією заяви на видачу готівки № 53-30 від 19.04.2006 щодо видачі кредитних коштів в сумі 16 500 доларів США, згідно договору № 120/06-КВ/015 від 19.04.2006 з підписом отримувача.

На виконання умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі - Кредит) у сумі 16 500 доларів США зі сплатою 12,5% річних, а Позичальник зобов`язався виконувати свої договірні зобов`язання відповідно до умов договору.

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Первісний кредитор уклав в день укладання Кредитного договору з Позичальником Іпотечний договір. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 21-22)

Вартість предмету іпотеки, згідно Висновку про вартість майна виконаного ТОВ "Незалежна експертна компанія" від 14.08.2023 становить - 402 300,00 грн. (а.с. 24)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що залишилось після смерті останньої, в тому числі на квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20 листопад 2007 року Первісний кредитор направив заяву-претензію до Третьої криворізької державної нотаріальної контори. На підставі зазначеної заяви-претензії було заведено спадкову справу №591/2007, повідомлено, що спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

31 січня 2018 року Листом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Заявника повідомлено, що спадкоємці Позичальника так і не звернулися до нотаріальної контори за оформлення своїх спадкових прав.

Враховуючи той факт, що після його смерті минуло більше 14 років, спадкоємці за цей час так і не звернулися за оформленням своїх спадкових прав, то спадкоємці у померлого Позичальника відсутні, та те, що станом на 22.02.2022 власником предмета іпотеки був померлий Позичальник, АТ "Альфа-Банк" звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Заявою про визнання спадщини відумерлою (заінтересована особа: Криворізька міська рада).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2022 справа № 210/994/22, яке набрало законної сили 20.08.2022, задоволено заяву АТ "Альфа-Банк" про визнання спадщини відумерлою, визнано спадкове майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною та передано відумерлу спадщину ОСОБА_1 , що складається з двокімнатної квартири, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади в особі Криворізької міської ради. (а.с. 25-28)

23 лютого 2023 року АТ "Сенс Банк" звернувся до Криворізької міської ради із Заявою про задоволення вимог кредитора в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в межах вартості визнаного відумерлим нерухомого майна. (а.с. 30-33)

Позивач посилаючись на те, що Позичальником умови Кредитного договору в повному обсязі не виконані, заборгованість за основним зобов`язанням перед АТ "Сенс Банк" за кредитом згідно Договору кредиту №120/06-КВ/015 від 19.04.2006 складає 10 282,11 долара США 11 центів, виконання кредитних зобов`язань припинилось зі смертю Позичальника, однак невиконані на момент смерті Позичальника кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотекою, не припинились і можуть бути задоволені у відповідності до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" за рахунок переданого в іпотеку майна, а відповідач є особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за Іпотечним договором №120/06-КЗ/015 від 19.04.2006, тому позивач стверджує, що невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним Іпотечним договором, можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах її вартості, визначеної при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, що є причиною виникнення спору.

Спір у справі № 904/5205/23 стосується питання щодо можливості звернення позивачем стягнення на предмет іпотеки, який є відумерлою спадщиною, та право на яке не зареєстровано за відповідачем в установленому законом порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 33 цього Закону, перше речення).

Апеляційним господарським судом було встановлено, що позичальник Фізична особа ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за договором кредиту №120/06-КВ/015 від 19.04.2006, а спадщина, об`єктом якої є предмет іпотеки - двокімнатна квартира, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - визнана судовим рішенням у справі № 210/994/22 відумерлою у порядку ст. 1277 ЦК України.

Суд звертає увагу на те, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. (ч. 3 ст. 1277 ЦК України у редакції станом на день визнання спадщини - приміщення телемайстерні - відумерлою).

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи урегульовані статтею 23 Закону України "Про іпотеку". У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (частина перша).

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки (частина друга).

Відповідно до ч. 4 ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Так, статтею 1231 ЦК України встановлено, що до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яку було присуджено судом зі спадкодавця за його життя; та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за його життя.

Водночас стаття 1231 ЦК України не визначає обов`язок спадкоємця виконувати договірні зобов`язання, боржником за якими був спадкодавець, а ч. 4 ст. 1277 ЦК України не відсилає до інших статей, які передбачають обов`язок спадкоємців задовольнити інші вимоги кредитора, зокрема до статті 1282 ЦК України.

Заборгованість за кредитним договором не підпадає під положення статті 1231 ЦК України, тому у цьому випадку до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального Закону, а саме статті 23 Закону України "Про іпотеку". Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 916/2583/21.

Отже, територіальна громада в особі Криворізької міської ради є спадкоємцем двокімнатної квартири, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку ч. 3 ст. 1277 ЦК України й ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та для неї як до набувача відповідного нерухомого майна іпотека є дійсною на підставі ст. 23 Закону України "Про іпотеку".

В той же час, статтями 328, 329 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За сталою практикою Верховного Суду зміст наведеної норми свідчить про те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова Великої Палати Верховного Суду 12.03.2019 у справі №911/3594/17, постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, постанова Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 904/2129/23).

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що відсутність факту зареєстрованого права власності територіальної громади на спірну квартиру не може бути за встановлених судом обставин цієї справи підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На користь зазначеного висновку свідчить також те, що питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, яке вирішується судом у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 10 ст. 336 ГПК України, стосується тих випадків, коли боржник є власником майна, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

При цьому за змістом ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються опис такого майна, однак у вказаній статті не вимагається зазначення реквізитів реєстрації цього майна та його облік за іпотекодавцем.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і у разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому такий спосіб захисту є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №922/2728/23.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи відповідача/скаржника про неможливість задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі того, що Криворізька міська рада на даний час не є власником майна відумерлої спадщини через те, що рішення щодо прийняття у комунальну власність майна не прийнято та не вчинено дій щодо державної реєстрації права власності.

Також оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту прав у спірних правовідносинах, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У постанові від 23.05.2019 у справі № 922/3707/17 Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Набуття особою права та реєстрація такого права не є тотожними поняттями, і настання цих подій може не збігатися в часі.

У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ч. 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження)".

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч. 10 ст. 336 ГПК України).

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, яке вирішується судом у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 10 ст. 336 ГПК України, стосується тих випадків, коли боржник є власником майна, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Як вже зазначалось, за змістом ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються опис такого майна, однак у вказаній статті не вимагається зазначення реквізитів реєстрації цього майна та його облік за іпотекодавцем.

Відтак звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і у разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому такий спосіб захисту є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтоване задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Нахімова, буд. №26, кв. №57, яке було передано у власність територіальної громади в особі Криворізької міської ради, як відумерлу спадщину, на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №120/06-КВ/015 від 19.04.2006, що становить 10 282,11 долара США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно врахував те, що з 20.08.2022 (дати набуття законної сили) рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2022 (справа №210/994/22) - відповідач має можливість в уставленому порядку оформити право власності на спірне майно, однак таких дій не вчиняє. При цьому саме з вказаної дати (20.08.2022) у кредитора виникає право захистити свої вимоги в судовому порядку у строки передбачені ст. 257 Цивільного кодексу України, в межах якого позивач звернувся (22.09.2023) з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області, за яким 03.10.2023 відкрито провадження у справі № 904/5205/23.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що строк позовної давності до позовних вимог за зазначений період часу не сплинув.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

обставин та не спростовують викладених вище висновків суду.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/5205/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/5205/23 - залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Криворізьку міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.01.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін