ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 січня 2025 рокуСправа № 912/130/25

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В., розглянувши заяву Приватного підприємства "ТАММ-ТОРГ" № 15/01-1 від 15.01.2025 про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 на адресу господарського суду надійшла заява Приватного підприємства "ТАММ-ТОРГ" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення №7-8/4/РЧ від 01.01.2023 в розмірі 2 200,00 грн.

Розглянувши подану заяву на предмет наявності правових підстав для видачі судового наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Господарський суд звертає увагу, що заявником у заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Як вбачається з відповіді про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС, юридична особа за кодом не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідно до ч.6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У відповідності до п.2-1 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

За ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, господарський суд встановив, що заявником в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України не вказано відомостей про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету, а також в порушення ч.6 ст. 6 ГПК України заявник не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, що має наслідком застосування п. 2-1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, а отже господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При цьому господарський суд звертає увагу заявника, що у відповідності до ч.1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову Приватному підприємству "ТАММ-ТОРГ" у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 147 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству "ТАММ-ТОРГ" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 2 200,00 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати Приватному підприємству "ТАММ-ТОРГ" (вул. Академіка Тамма, 7-Б, м. Кропивницький, 25009).

Суддя В.В.Тимошевська