РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2025Справа № 910/14025/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до Головного управління Національної поліції в Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Страхова компанія "ББС Іншуранс", - про стягнення 88 535,48 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Поліція) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 88 535,48 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як роботодавець винної у вказаній ДТП фізичної особи, всупереч статтям 1172, 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка залишилась невідшкодованою після виплати страховиком відповідача страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 листопада 2024 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14025/24 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Крім того, цією ухвалою залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: фізичну особу ОСОБА_1 та Акціонерне товариство "Страхова компанія "ББС Іншуранс" (далі - Товариство).

22 листопада 2024 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати № 3767 УСГ про доручення документів до матеріалів справи (доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами третім особам).

25 листопада 2024 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від цієї ж дати, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що належним відповідачем у даній справі, на його думку, має бути Державна казначейська служба України (далі - ДКСУ), оскільки остання здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів за рішенням суду. Крім того, позивачем не надано висновку експерта щодо вартості завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, що унеможливлює встановлення дійсної оцінки пошкоджень транспортного засобу.

5 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від 4 грудня 2024 року, у якій Компанія зазначила, що доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить вичерпний перелік робіт та використаних матеріалів при здійсненні ремонту пошкодженого транспортного засобу. При цьому, оскільки відповідач є роботодавцем винної в ДТП особи та власником транспортного засобу, внаслідок експлуатації якого було завдано матеріальну шкоду страхувальнику позивача, саме Поліція повинна сплатити на користь позивача спірну суму страхового відшкодування.

Треті особи про розгляд даної справи були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, проте жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2024 року о 09 годині 00 хвилин по вулиці Свято-Покровська, 218 в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області сталась ДТП за участі автомобіля "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пунктів 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Вказані обставини встановлені в постанові Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року в справі № 363/779/24, якою водія транспортного засобу "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого автомобіля є Товариство з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна", що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Пошкоджений транспортний засіб застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 7 серпня 2023 року № 28-0101-23-00256, копія якого наявна в матеріалах даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2024 року власник застрахованого позивачем транспортного засобу звернувся до останнього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від вказаної дати № ДККА-85723.

Судом також встановлено, що на підставі: акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 13 лютого 2024 року, складеного за участі уповноваженого представника позивача Комара О.Г., ремонтної калькуляції з системи "Audatex" від 15 лютого 2024 року № 15022024, рахунків фізичної особи - підприємця Павлюка Олександра Петровича від 16 лютого 2024 року № VPP1100055 та від 4 березня 2024 року VPP1100076, - позивачем були здійснені розрахунки суми страхового відшкодування та складені страхові акти: від 19 лютого 2024 року № ДККА-85723, від 5 березня 2024 року № ДККА-85723/1 (належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи). Відповідно до вказаних актів загальна сума страхового відшкодування склала 203 861,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - фізичної особи - підприємця Павлюка О.П., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій: від 19 лютого 2024 року № 56971 на суму 197 199,50 грн, від 6 березня 2024 року № 59034 на суму 6 661,80 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність винного в цій ДТП водія ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала транспортний засіб "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем у Товариства на підставі полісу № ЕР/214192953 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн).

З наявних у матеріалах справи витягу з наказу Поліції від 28 жовтня 2022 року № 171 о/с "По особовому складу" та наказу Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 24 січня 2024 року № 61 "Про закріплення транспортних засобів за особовим складом Вишгородського РУП" вбачається, що водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП був працівником Поліції у званні сержант поліції, перебував на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції та виконував службові обов`язки на вказаному автомобілі, який був закріплений за винною в ДТП особою як автомобіль групи реагування. Дана обставина також не заперечувалася відповідачем у його відзиві на позовну заяву.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин та на час звернення позивача до суду з даним позовом (далі - Закон), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № ЕР/214192953 та положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, у Товариства в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до Компанії у межах ліміту відповідальності, визначеного вказаним полісом, що дорівнює 160 000,00 грн, та за вирахуванням суми франшизи - 0,00 грн.

Відповідно до абзаца 2 пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15-ти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7. статті 36 Закону).

Судом встановлено, що 7 березня 2024 року між уповноваженими представниками Товариства та Компанії складено та підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування, за умовами пункту 4 якого погоджена сума страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 115 325,82 грн. Після одержання страхового відшкодування в розмірі 103 793,24 грн Компанія будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до Товариства не матиме (пункт 5 вищевказаного протоколу-узгодження).

Вказаний протокол-узгодження та визначена в ньому сума страхового відшкодування, яке Товариство зобов`язалося сплатити на користь Компанії, у встановленому законом порядку не оскаржувалася.

На виконання умов вказаного протоколу Товариство сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 103 793,24 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 4 квітня 2024 року № e2d5-494c-af90-1b19421e3f01 на вищевказану суму.

За частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки невідшкодована позивачу сума страхового відшкодування становить 88 535,48 грн (203 861,30 грн (виплачена потерпілій особі сума страхового відшкодування) - 115 325,82 грн (погоджена зі страховиком відповідача сума страхового відшкодування), і Поліцією не надано жодних заперечень та доказів необґрунтованості узгодженої між Товариством та Компанією суми страхової виплати за шкоду завдану майну за полісом № ЕР/214192953, як і доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП та документів на підтвердження оплати позивачу зазначеної суми або обґрунтованих заперечень щодо її несплати, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимоги Компанії до Поліції щодо стягнення цієї суми грошових коштів.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо недоведеності вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з відсутністю у позивача експертного звіту про оцінку майна для визначення матеріального збитку при настанні страхового випадку, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу - це лише попередній оціночний документ, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 6 липня 2018 року в справі № 924/675/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/9396/17, від 28 січня 2020 року в справі № 917/500/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 911/286/20 та від 4 березня 2021 року в справі № 910/4720/20.

Норма частини 1 статті 22 Закону, яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Також суд звертає увагу на те, що проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395.

Відповідно до пункту 1.6 Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Суд зазначає, що позивачем було здійснено страхове відшкодування на підставі рахунків ФОП Павлюка О.П. від 16 лютого 2024 року № VPP1100055 та від 4 березня 2024 року VPP1100076, яким безпосередньо здійснювався ремонт пошкодженого автомобіля "Hyundai Elanta", державний номерний знак НОМЕР_2 , тому докази, надані позивачем на підтвердження визначеного розміру страхового відшкодування, є належними та допустимими в даній справі, а сума виплаченого страхового відшкодування в межах, визначених даними рахунками, є обґрунтованою.

У відзиві Поліція посилалася на те, що належним відповідачем у даній справі є ДКСУ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року в справі № 426/16825/16-ц міститься висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на вищевикладене, відповідно до статтей 1172, 1194 ЦК України сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 88 535,48 грн підлягає сплаті саме Поліцією на користь позивача.

У свою чергу, до компетенції ДКСУ входить виключно безспірне списання коштів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011). Однак, відповідна сума страхового відшкодування, яка є предметом даного спору, не є безспірною і не підлягає стягненню за рахунок коштів державною бюджету в позасудовому порядку. У зв`язку з цим ДКСУ не може бути відповідачем у даній справі, оскільки своїми рішеннями чи діями вказаний орган не порушував жодні права та законні інтереси позивача у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, позов Компанії підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Компанією суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15; ідентифікаційний код 40108616) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32, літера А; ідентифікаційний код 30859524) 88 535 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 48 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 15 січня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко