РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.01.2025Справа № 910/10358/24
За позовом Державного бюро розслідувань

до Фізичної особи-підприємця Сергадова Дмитра Миколайовича

про стягнення 105744,91 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сергадова Дмитра Миколайовича (далі - відповідач) на користь Державного бюро розслідувань (далі - позивач) санкцій за договором поставки №380 від 13.10.2023, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань вчасно поставити товар.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Позивач заявляючи позов зазначив, що у Договорі безальтернативно визначено місце поставки товару на території міста Києва, а тому цей позов, з урахуванням вимог частини 5 статті 29 ГПК України подається до Господарського суду міста Києва.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою суду про відкриття провадження повернувся до суду не врученим відповідачу з відміткою працівників пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.4 ч. 6 ст. 242 ГПК України Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

Враховуючи наведене, та за відсутності подання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2023 між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником укладено договір поставки №380 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця товар (найменування вказано у договорі), а покупець зобов`язується прийняти товар у постачальника і оплатити його вартість на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору згідно з національним класифікатором України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» для товару, як предмета закупівлі за державні кошти, установлений код 35810000-5 та назва (опис) - Індивідуальне обмундирування.

Ціна договору - ціна (вартість) товару, яка погоджена сторонами у додатку 1 до договору та становить 1046979 грн, без ПДВ (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору постачальник зобов`язується поставити товар покупцю, в асортименті, комплектності, комплекті та кількості, визначеними у додатку 1 до договору протягом 10 календарних днів з дня отримання заявки покупця, але не пізніше 30.11.2023.

На виконання пункту 4.1 Договору позивачем, 16.11.2023 (за 14 днів до кінцевого терміну виконання Договору) направлено на поштову адресу для листування відповідача заявку від 15.11.2023 № 10-13-01-27195.

Крім того, як передбачено пунктом 12.8 Договору вказану заявку позивачем 15.11.2023 о 17:11 (за 15 днів до кінцевого терміну виконання Договору) направлено і на електронну пошту, зазначену в реквізитах сторін, зокрема на електронну адресу (зазначена в Договорі).

Відповідно до трекінгу поштового відправлення, заявку, направлену відповідачу рекомендованим листом, останнім було отримано 27.11.2023.

З наведеного вбачається, що відповідачем заявку позивача на поставку товару отримано 15.11.2023 (електронною поштою) та 27.11.2023 (фізичною поштою), згідно вимог пункту 4.1 Договору відповідач був зобов`язаний поставити товар визначений у Договорі не пізніше 30.11.2023, тобто протягом 10 днів з дня отримання заявки.

Однак, замість здійснення поставки, відповідачем на електронну адресу позивача 29.11.2023 о 17:17 відповідачем було скеровано лист від 28.11.2023 № 28/11-01, у якому висловлено прохання: «продовжити строки поставки за Договором до 31.01.2023, шляхом укладення Додаткової угоди до вищевказаного Договору. Дане прохання зумовлене виникненням непередбачуваних обставин».

Позивач зазначає, що оцінюючи зміст зазначеного листа, він містить прохання здійснити продовження поставки до дати, яка минула не тільки на момент написання листа, а й на момент укладення самого Договору. Навіть якщо припустити, що у листі допущено механічну помилку в зазначенні року, і пропозицію продовження Договору слід рахувати датою « 31.01.2024», то зазначена пропозиція є завідомо неприйнятною з огляду на бюджетне фінансування Договору.

Позивач листом від 11.12.2023 № 38420-23/10-13-01-16091/23 в межах повноважень, відповідно до положень діючого законодавства та умов Договору відмовив в продовженні строків поставки та укладенні відповідної Додаткової угоди до Договору.

За несвоєчасне виконання зобов`язань по своєчасній поставці товару, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 105744,91 грн пені та штрафу.

Відповідачем не було заявлено жодних заперечень щодо наведених у позові обставин.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Сторонами у п. 4.1 Договору погоджено, що постачальник зобов`язується поставити товар покупцю, в асортименті, комплектності, комплекті та кількості, визначеними у додатку 1 до договору протягом 10 календарних днів з дня отримання заявки покупця, але не пізніше 30.11.2023.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у погоджені сторонами строки та і взагалі не було поставлено товар за Договором, чим порушено умови Договору.

Відповідно до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.5 Договору у разі порушення постачальником зобов`язання щодо дотримання строків поставки, допоставки, доукомплектованості товару та/або дотримання строків заміни неякісного товару усунення виявлених у товарі недоліків та/або дефектів (несправностей), постачальник зобов`язується сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1 % від ціни товару, з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% відсотків вказаної вартості.

За порушення відповідачем строків поставки товару, останньому нараховано неустойку у сумі 32456,38 грн та 7 % штрафу у сумі 73288,53 грн.

Судом перевірено розрахунок неустойки та штрафу та визнано їх обґрунтованими та арифметично правильними.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Матеріали справи підтверджують факт порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання поставити позивачу товар у визначені умовами Договору.

Доказів оплати вищевказаної суми неустойки та штрафу матеріали справи не містять, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сергадова Дмитра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного бюро розслідувань (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28; ідентифікаційний код 41760289) 32456 (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 38 коп. пені, 73288 (сімдесят три тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 53 коп. штрафу, а також 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.