СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Харків Справа № 917/751/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;

від позивача адвокат Пронюк В.Я. (довіреність №388 від 02.12.2024, свідоцтво серія КВ №000292 від 17.09.2018) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду;

від відповідача- адвокат Гуйванюк Й.Є. (довіреність №14/03-16 від 27.12.2024, свідоцтво №1744 від 11.07.2017) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду;

від відповідача- Пилипчук В.Є. (ордер ВК №1155706 від 03.01.2025, свідоцтво №1541 від 28.12.2018) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртранснафта" (вх.№1128П/1) та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вх.№1183П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Ківшик О.В. 09.04.2024 (повний текст складено 19.04.2024) у справі №917/751/23

за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта"

до ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

про стягнення,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулось до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просить суд стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" - ,03грн заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг зі зберігання нафти №87/10/2120 від 24.02.2022, з яких: ,08грн заставна вартість неповернутого обсягу нафти, 42497378,99грн три проценти річних, 90997265,97грн інфляційні нарахування та 691613298,99грн упущеної вигоди.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач не виконав свої зобов`язання зі зберігання переданої позивачем за умовами укладеного між сторонами Договору про надання послуг зі зберігання нафти №87/10/2120 від 24.02.2022, тому має відшкодувати заставну вартість неповернутого обсягу нафти та упущену вигоду.

Правовими підставами позову визначено статті 224, 225 Господарського кодексу України та статті 16, 22, 526, 530, 936, 942, 949-951 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми упущеної вигоди позивач стверджує про те, що внаслідок неповернення відповідачем зі зберігання нафти він був позбавлений свого права на подальше розпорядження цим майном з метою використання його у господарській діяльності: переробці нафти на нафтопереробному заводі у Братиславі (Словаччина), що належить до угорського нафтогазового концерну MOL, з подальшим отриманням нафтопродуктів та їхньої реалізації.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі №917/751/23 позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" ,08грн основного боргу, 42497378,99грн 3% річних, 90997265,97грн інфляційних втрат та 939400,00грн витрат по сплаті судового збору.

02.05.2024 до Східного апеляційного господарського суду звернулось Акціонерне товариство "Укртранснафта" з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 року у справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди в розмірі 691613298,99грн та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 691613298,99грн, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення порушені норми матеріального права, зокрема ст. ст. 16, 22 ЦК України та ст. ст. 147, 224, 225 ГК України. Крім того, на думку апелянта місцевим господарським судом не в повній мірі досліджені обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, чим порушені норми процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано для розгляду справи колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2024, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртранснафта" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 року у справі №917/751/23 та призначено справу до розгляду.

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі апелянт 2) також, з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі в частині стягнення ,08грн основного боргу, 42497378,99грн 3% річних, 90997265,97грн інфляційних втрат та 939400,00грн витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові в цій частині відмовити.

Відповідач вважає, що у позивача не виникло права на позов. На думку відповідача, позивач звернувся з вимогою повернути залишки нафти, переданої на зберігання, не дочекавшись добровільного повернення нафти, позивач став вимагати відшкодування заставної вартості нафти та звернувся до суду з позовом у даній справі, відсотків та втрат від інфляції. Відповідач наполягає на тому, що місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів втрати нафти, отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що місцевим господарським судом порушено вимоги статті 129 ГПК України щодо принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.05.2024 року, справу (апеляційну скаргу) передано на розгляд суду у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2024, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 року у справі №917/751/23; призначено справу до розгляду, об`єднано апеляційні скарги в одне провадження.

31.05.2024 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що суд першої інстанції в частині відмови в стягненні на користь позивача 691613298,99грн упущеної вигоди прийняв законне рішення. Відповідач вважає помилковим твердження позивача про наявність права на компенсацію упущеної вигоди. Наводить доводи в обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу АТ "Укртранснафта" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі №917/751/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній АТ "Укртранснафта" частині залишити без змін.

05.06.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності доказів втрати нафти, такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи листами самого відповідача. Крім того, позивач вважає, що з урахуванням того, що розмір судового збору у даній справі є максимальним, місцевий господарський суд правильно розподілив судові витрати у вигляді судового збору.

Надає обґрунтування своєї позиції у справі та просить суд:

- залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 року у справі №917/751/23 без задоволення, а рішення Полтавської області від 09.04.2024 року у справі №917/751/23 в оскаржуваній частині без змін.

21.06.2024 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи (вх.№8397), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просить призначити у справі судову економічну експертизу; на розгляд судового експерта поставити наступне питання:

- "Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах у справі №917/751/23 показник коефіцієнту перерахування барелів у тони нафти, переданої на зберігання за договором №87/10/2120 від 24.02.2022 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Акціонерним товариством "Укртранснафта"?;

Просить доручити проведення судової економічної експертизи у справі №917/751/23 Національному науковому центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса"; витрати щодо проведення судової економічної експертизи покласти на Акціонерне товариство "Укртранснафта".

21.06.2024 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№8400), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просив зупинити апеляційне провадження у справі №917/751/23 до набрання законної сили вироком у кримінальній справі, який буде ухвалено за наслідками досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР №0000012, в обґрунтування якого вказано на те, що згідно відповіді Бюро економічної безпеки України на адвокатський запит адвоката АТ "Укртатнафта" визначено, що здійснюється досудове розслідування за фактом зловживання службовим становищем службовими особами АТ "Укртатнафта", в умовах воєнного стану, що призвело до розтрати 84108,3 тон нафти сирої "Azeri Light", яка була переміщена до резервуарів АТ "Укртатнафта" на підставі договору зберігання з АТ "Укртранснафта" за ознаками злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

25.06.2024 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи. Позивач вважає, що відповідачем не наведено доводів на спростування відомостей позивача щодо можливості застосування стандартного значення коефіцієнту барелізації, визначеного у Platts, та як було зазначено вище не надано жодних альтернативних підрахунків, також не зазначено, в яких саме підрахунках необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких неможливо встановити обставини справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2024, зокрема, клопотання Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про зупинення апеляційного провадження у справі №917/751/23 (вх.№8400 від 21.06.2024) задоволено; зупинено провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртранснафта" та апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі №917/751/23 до набрання законної сили вироком у кримінальній справі, який буде ухвалено за наслідками досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР №0000012.; ухвалено - учасникам справи повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі; розглянути клопотання Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про призначення у справі судової економічної експертизи (вх.№8397 від 21.06.2024) після поновлення провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 16.10.2024 у справі №917/751/23 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртранснафта" задоволено; скасовано ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 у справі №917/751/23, а справу направлено до Східного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

08.11.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду з Верховного Суду надійшли матеріали справи (вх.№14325).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 заяву колегії суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. про самовідвід у справі №917/751/23 задоволено.

Справу №917/751/23 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 справу №917/751/23 передано на розгляд суду у складі : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Сгара Е.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2024, крім іншого, призначено справу №917/751/23 до розгляду в судовому засіданні 10.12.2024.

02.12.2024 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких повідомляє, що Акціонерне товариство "Укртранснафта" підтримує правову позицію, що викладена в апеляційній скарзі і заперечення проти клопотання відповідача про призначення експертизи, які знаходяться у матеріалах справи. Додатково вважає за необхідне повідомити про те, що відповідачем клопотання про призначення експертизи заявлено не разом з апеляційною скаргою. Позивач вважає, що таке клопотання заявлено з пропуском установленого строку та відповідач не заявив клопотання про продовження такого строку.

У зв`язку з відпусткою судді Сгари Е.В. здійснено повторний автоматизований розподіл справи №917/751/23. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 09.12.2024 справу №917/751/23 передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.12.2024 представник відповідача оголосив суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи. Наполягає на його задоволенні та пояснив, що таке клопотання заявлялось під час розгляду справи судом першої інстанції, однак не було задоволено судом. Вважає, що питання, які відповідач пропонує поставити на розгляд експерта, мають суттєве значення для вирішення спору.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про призначення експертизи.

Представник відповідача оголосив суду зміст вимог та доводів своєї апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи апеляційної скарги відповідача та клопотання про призначення експертизи, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про оголошення перерви в судовому засіданні. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 оголошено про перерву в судовому засіданні до 09.01.2025.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.01.2025 представник відповідача підтримав клопотання про призначення у справі експертизи. Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи, Східний апеляційний господарський суд зазначає про наступне.

Мотивуючи необхідність призначення у справі експертизи, відповідач посилається на те, що заявляючи вимогу про стягнення заставної вартості нафти, не повернутої позивачу на його вимогу, позивач включив до обрахунку коефіцієнт барелізації на рівні 7,45 барелів за тонну як середній розрахунковий показник, без прив`язки до конкретних показників нафти, що є предметом спору. У той же час, наявні у справі акти приймання передачі нафти на зберігання містять дані про густину нафти та навіть коефіцієнти барелізації конкретного обсягу переданої на зберігання нафти. Ці коефіцієнти різняться. Тобто, наявні у справі документи та розрахунок позовних вимог містять різні показники коефіцієнту перерахування барелів у тонни нафти. Відповідач вважає, що для правильності розрахунку необхідні спеціальні знання.

Представник позивача просить залишити без розгляду клопотання про призначення експертизи, оскільки воно заявлено поза межами установлених процесуальним законом строків. У випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для розгляду клопотання, просить відмовити у його задоволенні, оскільки відповідачем не обґрунтовано дійсної потреби у спеціальних знаннях для установлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та, які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи. Представник позивача пояснив, що при визначенні заставної вартості неповернутої зі зберігання нафти позивач застосував узгоджену сторонами формулу (п. 1 Додаткової угоди №1) та надав на підтвердження розміру складових формули відомості щодо доступних котирувань "Azeri Lt FOB Supsa" (рядок ААТНМ00), опублікованих у "PLATT'S CRUDE OIL MARKETWIRE" за 15 календарних дів до дати письмової вимоги Поклажодавця згідно з пунктом 4.2.3 Договору, в дол. США за 1 нетто барель США, стандартне значення коефіцієнту барелізації 7.45 барелів за тонну.

Надаючи оцінку заявленому відповідачем клопотанню та запереченням позивача, Східний апеляційний господарський суд керується наступним.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє заперечення позивача про залишення клопотання відповідача без розгляду, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2024, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 26.06.2024. В ухвалі апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження не були установлені сторонам строки для подання заяв та клопотань.

Клопотання про призначення експертизи заявлено відповідачем 21.06.2024, тобто протягом місяця з моменту відкриття апеляційного провадження за його скаргою та до дати першого судового засідання апеляційного господарського суду. Відповідне клопотання заявлялось відповідачем у суді першої інстанції. Крім того, апеляційна скарга містить доводи про незгоду відповідача з розрахунком позивача щодо заставної вартості нафти.

Відповідно до ч. 2 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення клопотання відповідача про призначення у справі експертизи без розгляду.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За вказаних обставин, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як убачається з матеріалів справи в Додатковій угоді №1 від 03.03.2022 до договору про надання послуг зі зберігання нафти від 24.02.2022 №87/10/2120 (далі Договір) Сторони погодили формулу визначення заставної вартості однієї нетто тонни нафти, яка є власністю Позивача, а саме: Р = (Рср * Кбар * Кнбу + Т) * (1 + V/100). Кбар коефіцієнт перерахування барелів у тонни у відповідності до фактичних показників поставленої нафти.

Оскільки підставою заявлених позовних вимог була втрата нафти, то позивач пояснив, що на момент пред`явлення позову не було можливим визначити фактичний показник коефіцієнту барелізації, відтак, позивач застосував стандартне значення такого коефіцієнту барелізації, а саме 7,45 барелів на тонну (Методологія Platts).

Platts це американське інформаційне агентство, яке спеціалізується на щоденній публікації цінових котирувань на нафту, нафтопродукти, яке є загальновизнаним джерелом цінової та іншої інформації на ринку нафти та нафтопродуктів.

Таким чином, суд погоджується з доведеністю позивачем доцільності застосування стандартного значення такого коефіцієнту барелізації - 7,45 барелів на тонну.

Разом з цим, суд вважає, що відповідачем не доведено необґрунтованості розрахунків позивача під час заявлення клопотання про експертизу.

Відповідачем не наведено доводів на спростування відомостей позивача щодо можливості застосування стандартного значення коефіцієнту барелізації, визначеного у Platts, та як було зазначено вище не надано жодних альтернативних підрахунків, також не зазначено, в яких саме підрахунках необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких неможливо встановити обставини справи.

Отже, на підставі наведеного, суд оголосив про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Представник позивача підтримав доводи заявленої ним апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти апеляційної скарги позивача та просять відмовити у її задоволенні.

Представники відповідача підтримали вимоги скарги відповідача та просять її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти доводів та вимог скарги відповідача, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права в межах вимог та доводів апеляційних скарг, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.02.2022 між Акціонерним товариством "Укртранснафта" (поклажодавець) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (зберігач) укладено Договір про надання послуг зі зберігання нафти №87/10/2120 (далі Договір зберігання).

03.03.2024 між Акціонерним товариством "Укртранснафта" (поклажодавець) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (зберігач) укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання послуг зі зберігання нафти №87/10/2120 (далі Додаткова угода № 1).

01.02.2024 між Акціонерним товариством "Укртранснафта" (поклажодавець) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (зберігач) укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання послуг зі зберігання нафти №87/10/2120 (далі Додаткова угода №2).

За умовами вказаного Договору зберігання та укладених до нього Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Договір регулює порядок та умови передачі на зберігання, здійснення зберігання і повернення зі зберігання обсягів нафти, що належить Поклажодавцю на праві власності. Найменування послуги некомерційні операції по безоплатному зберіганню нафти Поклажодавця у резервуарах Зберігача. Кількість послуг - зберігання кількості нафти, яка буде передана згідно з актами приймання-передачі в обсязі 170000,0 тон одночасного зберігання (+/- 10%, п. 1.1 Договору зберігання в редакції п. 1 Додаткової угоди №2);

- Зберігач надає Поклажодавцю на безоплатній основі послуги зі зберігання нафти Поклажодавця у резервуарах Зберігача, які включають в себе приймання нафти із трубопровідного транспорту на зберігання, зберігання її в резервуарах Зберігача та повернення її Поклажодавцю зі зберігання у трубопровідний транспорт (п. 1.2 Договору зберігання);

- Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на безоплатній основі на зберігання нафту у кількості та якості згідно з актами приймання-передачі, підписаними представниками Сторін відповідно до умов цього Договору (п. 1.3 Договору зберігання);

- нафта, передана на зберігання, зберігається в резервуарах Зберігача, розташованих на його території за адресою: 39610, Україна, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3 (п. 1.4 Договору зберігання);

- Зберігач зобов`язується надати Поклажодавцю послуги у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, які регламентують порядок зберігання, а також умов даного Договору (п.2.1 Договору зберігання);

- Зберігач зобов`язується прийняти на безоплатній основі на зберігання нафту на термін 30 календарних днів, забезпечити її схоронність, вести її облік, повернути Поклажодавцю зі зберігання нафту відповідної якості у терміни та кількості, що зазначені у письмовому зверненні Поклажодавця. Термін зберігання нафти автоматично (без оформлення Сторонами окремої письмової угоди) продовжується на кожні наступні 30 календарних днів, якщо жодна із Сторін не побажала іншого, письмово попередивши іншу сторону за 10 (десять) календарних днів до закінчення терміну зберігання (п. 2.2 Договору зберігання);

- Зберігач безоплатно надає послуги зі зберігання нафти (п.3.1 Договору зберігання);

- заставна вартість однієї нетто тонни нафти, яка є власністю Поклажодавця, що здається на зберігання Зберігачу, визначається Сторонами шляхом укладення додаткових угод до даного Договору. Під заставною вартістю Сторони розуміють встановлену за згодою Сторін оціночну вартість 1 (однієї) тонни нафти, яка підлягає відшкодуванню Зберігачем Поклажодавцю при втраті або погіршенні якості нафти з вини Зберігача та/або яка застосовується Сторонами для здійснення розрахунків за цим Договором (п.3.2 Договору зберігання);

- згідно з п. 3.2 Договору заставна вартість однієї нетто тонни нафти, яка є власністю Поклажодавця, визначається за формулою : Р = (Рср*Кбар*Кнбу+Т)*(1+V/100), де Р - ціна нафти, яка є власністю Поклажодавця, в грн за 1 метричну тонну, з ПДВ:

Рср - середнє арифметичне із середніх значень доступних котирувань "Azeri Lt FOB Supsa" (рядок ААТНМ00), опублікованих у "PLATT'S CRUDE OIL MARKETWIRE" за 15 календарних днів до дати письмової вимоги Поклажодавця згідно з п. 4.2.3 Договору або кінцевої дати погодженого Сторонами терміну зберігання нафти, не включаючи дату письмової вимоги Поклажодавця або кінцеву дату погодженого Сторонами терміну зберігання нафти відповідно, в дол. США за 1 нетто барель США. Середнє значення котирувань округлюється до третього знаку після коми;

Т - тариф на транспортування нафти магістральними трубопроводами АТ "УКРТРАНСНАФТА" для споживачів України за маршрутом "МНТ "Південний" -Кременчуцький НПЗ", встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.10.2019 №2108, діючий на дату відповідного акту відшкодування, в якому буде зафіксований факт втрати або погіршення якості з вини Зберігача (без ПДВ), і який буде підписаний Сторонами;

V - ставка ПДВ у відсотках. встановлена чинним законодавством України на операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України нафти, на дату відповідного акту відшкодування, в якому буде зафіксований факт втрати або погіршення якості з вини Зберігача, і який буде підписаний Сторонами;

Кбар - коефіцієнт перерахування барелів у тони у відповідності до фактичних показників поставленої нафти;

Кнбу - середнє значення офіційного курсу гривні до долара США згідно з даними НБУ за 15 календарних днів до дати письмової вимоги Поклажодавця згідно з п. 4.2.3 Договору або кінцевої дати погодженого сторонами терміну зберігання нафти, не включаючи дати письмової вимоги Поклажодавця або кінцеву дату погодженого сторонами терміну зберігання нафти відповідно (п. 1 Додаткової угоди № 1);

- Поклажодавець має право вимагати дострокового повернення нафти зі зберігання у повному обсязі або частково у будь-який момент протягом строку дії цього Договору, письмово повідомивши про це Зберігача не менше, ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати повернення (підп. 4.2.3 п. 4.2 Договору зберігання);

- Зберігач зобов`язаний повернути Поклажодавцю нафту зі зберігання у повному обсязі та відповідної якості на його першу вимогу навіть, якщо погоджений Сторонами термін зберігання не закінчився (абз. 1 підп.5.1.4 п.5.1 Договору зберігання);

- Зберігач зобов`язаний у випадку пред`явлення Поклажодавцем вимоги про повернення нафти до закінчення строку дії Договору, повернути нафту зі зберігання у термін, зазначений Поклажодавцем, але у будь-якому випадку не пізніше, ніж протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після пред`явлення такої вимоги (абз.2 пп.5.1.4 п.5.1 Договору зберігання);

- у разі втрати переданої на зберігання нафти або письмової відмови Зберігача повернути Поклажодавцю нафту в терміни, передбачені п.5.1.4 цього Договору, Зберігач зобов`язується відшкодувати заставну вартість неповернутого обсягу нафти протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати наступної за датою закінчення зазначеної у п.5.1.4 цього Договору (п. 6.4 Договору зберігання);

- цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до закінчення погодженого сторонами терміну зберігання нафти (п. 9.1 Договору зберігання);

- сторони погодили, що до отримання оригіналів документів, які підписуються обома сторонами, вони будуть керуватися їхніми копіями, які отримані засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою (п. 10.10 Договору зберігання).

Як установлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами протягом лютого-квітня 2022 року позивач передав відповідачу на зберігання нафту у кількості 122000,0 тонн, що підтверджується актами прийому-передачі нафти на зберігання №1-6.

У період з червня по липень 2022 року відповідач повернув позивачу нафту у кількості 37891,7 тонн, що підтверджується актами прийому-передачі нафти зі зберігання №1-12.

Залишок неповернутої зі зберігання нафти становить 84108,3тонн. Розміри неповернутої нафти не заперечуються сторонами.

06 грудня 2022 року позивач листом від 05.12.2022 №50-00/3/6901-22 на підставі пп.4.2.3 п.4.2 та пп.5.1.4 п.5.1 звернувся до відповідача із вимогою повернути нафту відповідної якості у кількості 84 108,3 тонн протягом 15 днів з дня отримання цієї вимоги.

Відповідач не заперечує факту отримання цього листа.

Відповідь на зазначений лист відповідач не надав.

Позивач повторно 08.02.2023 направив лист з вимогою про повернення нафти у кількості 84108,3 тонн. Відповідний лист отриманий відповідачем 28.02.2023.

Крім того, позивач листами від 24.02.2023 року №50-00/3/1274-23 та від 28.02.2023 №50-00/3/1388-23 звертався до відповідача з проханням допустити на територію відповідача представників позивача для перевірки спільно з представниками відповідача наявності нафти позивача.

Листом №11-21 від 28.02.2023 відповідач у відповідь на лист від 28.02.2023 №50-00/3/1388-23 повідомив позивача про відсутність в резервуарах ПАТ "Укртатнафта" в рамках Договору про надання послуг зі зберігання нафти від 24.02.2022 №87/10/2120 нафти з кваліфікацією 1.1.1 відповідно до ТУ У 06.1-0013539-016:2018 "Нафта для переробних підприємств. Технічні умови", що відповідає сорту Azeri Light, в тому числі і за наслідками проведеної інвентаризації, та про готовність при необхідності здійснити компенсацію вартості нафти.

20.03.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією №04-03/11/1823-23 про відшкодування заставної вартості нафти з урахуванням 3% річних, інфляційних нарахувань та упущеної вигоди, направлення якої відповідачу та отримання останнім підтверджується матеріалами справи.

Листом №1/16 від 28.07.2023 відповідач підтвердив документальну наявність та фізичну відсутність залишків нафти з кваліфікацією 1.1.1 відповідно до ТУ У 06.1-0013539-016:2018 "Нафта для переробних підприємств. Технічні умови", що відповідає сорту Azeri Light в кількості 84108,3 тонн, запропонувавши проведення компенсації вартості нафти в обсязі 84108,3 тонн без сплати 3% річних, інфляційних нарахувань та упущеної вигоди шляхом перерахування протягом двох років грошових коштів на рахунок позивача .

Позивач, не погодившись з такою пропозицією відповідача та вважаючи своє право порушеним, звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом у даній справі.

Як установлено та зазначено вище, рішенням Господарського суду Полтавської області позовні вимоги задоволені частково, а саме ухвалено стягнути з відповідача заставну вартість втраченої нафти, відсотки річні та інфляційні втрати. Суд дійшов висновку про доведеність законність та обґрунтованість вимог у цій частині. Разом з цим суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача упущеної вигоди у зв`язку з її недоведеністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення упущеної вимоги, звернувся з апеляційною скаргою.

Відповідач не погодився з рішенням місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог звернувся з апеляційною скаргою.

Доводи та вимоги апеляційних скарг наведені вище.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам апеляційний господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є : договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір є договором зберігання.

Згідно положень ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Статтею 948 ЦК України передбачено, що поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

За визначенням ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується факт неповернення відповідачем на вимогу позивача залишку нафти у розмірі 84108,3 тонн. Листами відповідача підтверджується факт відсутності в його резервуарах нафти у кількості 84108,3тонн, яка була передана йому на зберігання.

Пунктом 6.4 Договору визначено, що у разі втрати переданої на зберігання нафти, або письмової відмови Зберігача повернути Поклажодавцю нафту в терміни передбачені п.5.1.4 цього Договору, Зберігач зобов`язується відшкодувати заставну вартість неповернутого обсягу нафти протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати наступної за датою закінчення, зазначеної у п.5.1.4 цього Договору.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 951 ЦК України у разі втрати (нестачі) речі збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею), відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

До складу збитків, згідно зі статтею 225 ГК України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язань другою стороною.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач правомірно, на підставі умов п.6.4 Договору та ст.951 ЦК України, заявив позовну вимогу про стягнення з Відповідача заставної вартості неповернутого зі зберігання обсягу нафти, що є належним та ефективним способом захисту порушеного права.

При цьому, апеляційний господарський суд відхиляє як такі, що суперечать та спростовуються матеріалами справи твердження відповідача, викладені у його апеляційній скарзі, що факт втрати нафти не є доведеним.

Східний апеляційний господарський суд зауважує на Доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" ("ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці"). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З огляду на обставини, викладені у листах відповідача до позивача у відповідь на вимогу повернути передану на зберігання нафту, в яких він сам визнавав відсутність у нього переданої на зберігання нафти, та висловлював готовність відшкодувати її вартість, то заперечувати в апеляційній скарзі обставини, які він сам визнавав, не відповідає принципу добросовісності та свідчить про суперечливу поведінку відповідача.

Крім того, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що відповідач, заперечуючи те, що нафта ним втрачена, не надав жодних доказів факту її наявності, як це передбачено вимогами ст.73-74, 76-78 ГПК України.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості, правильності та правомірності розрахунку позивача заявлених вимог в частині заставної вартості нафти, яка була передана на зберігання та втрачена відповідачем.

А саме, позивач застосував узгоджену сторонами формулу (п. 1 Додаткової угоди №1) та надав на підтвердження розміру складових формули відомості щодо доступних котирувань "Azeri Lt FOB Supsa" (рядок ААТНМ00), опублікованих у "PLATT'S CRUDE OIL MARKETWIRE" за 15 календарних дів до дати письмової вимоги Поклажодавця згідно з п. 4.2.3 Договору, в дол. США за 1 нетто барель США, стандартне значення коефіцієнту барелізації 7.45 барелів за тонну.

Крім того, складовою формули є тариф на транспортування нафти магістральними трубопроводами АТ "Укртранснафта", який згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.10.2019 №2108 на момент розрахунку становить 310,09грн; середнє значення офіційного курсу гривні до долара США згідно з даними НБУ за 15 календарних днів до дати письмової вимоги Поклажодавця згідно з п. 4.2.3 Договору, а також ставка ПДВ відповідно до ст. 193 Податкового Кодексу України в розмірі 20% на день складення заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє як безпідставні заперечення відповідача щодо заяви позивача про збільшення позовних вимог, яка була подана в межах строків, установлених процесуальним законом та з дотриманням порядку подання заяви про збільшення позовних вимог.

Заявляючи про збільшення позовних вимог, позивач надав належне мотивування такої заяви, яке ґрунтується на наступному.

Так, в Додатковій угоді №1 від 03.03.2022 до Договору сторони погодили формулу визначення заставної вартості однієї нетто тонни нафти, яка є власністю позивача, а саме: Р = (Рср * Кбар * Кнбу + Т) * (1 + V/100).

V ставка ПДВ у відсотках, встановлена чинним законодавством України на операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України нафти, на дату відповідного акту відшкодування, в якому буде зафіксований факт втрати або погіршення якості з вини зберігача, і який буде підписаний сторонами.

Враховуючи те, що відповідач не надавав відповіді на вимоги позивача про повернення нафти та не допускав представників позивача для здійснення інвентаризації залишків нафти, складення двостороннього акту відшкодування на момент подання позову було неможливим.

У зв`язку з чим, позивач при здійсненні розрахунку застосував розмір ПДВ, який діяв на момент пред`явлення вимоги про повернення нафти та на момент подання позову, і становив 7%.

Однак, ставка ПДВ у розмірі 7% на операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України нафти була встановлена тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану на території України, але не довше ніж до 1 липня 2023 року. Це визначено абз. першим п. 82 підрозд. 2 розд. XX Податкового кодексу України (далі ПК України), з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо ставок акцизного податку на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану» від 21 вересня 2022 року №2618-IX.

Знижена ставка 7% ПДВ на операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України нафти скасована з 1 липня 2023 року, та така операція оподатковується вже за основною ставкою ПДВ - 20%.

Отже, скасування зниженої ставки ПДВ стало підставою для перерахунку вимог виходячи з діючої ставки 20%, який був зроблений позивачем та мав наслідком звернення із заявою про збільшення позовних вимог, яка прийнята місцевим господарським судом до розгляду та вимоги розглянуті саме в редакції заяви про збільшення вимог.

Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заставної вартості нафти.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як установлено та зазначено вище, місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних та річних, дійшов висновку про правильність їх розрахунку та правомірність визначеного періоду, за який вони заявлені.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє заперечення відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильності застосування місцевим господарським судом положень статті 625 ЦК України.

Так, відповідно до пункту 6.4 Договору у разі втрати переданої на зберігання нафти, або письмової відмови Зберігача повернути Поклажодавцю нафту в терміни передбачені п.5.1.4 цього Договору, Зберігач зобов`язується відшкодувати заставну вартість неповернутого обсягу нафти протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати наступної за датою закінчення, зазначеної у п.5.1.4 цього Договору.

Відтак, з наступної дати після закінчення 15-ти календарних днів (строк визначений у вимозі позивача та п. 5.1.4 Договору), наданих позивачем відповідачу на повернення нафти зі зберігання, відповідно до умов п.6.4 Договору, у відповідача виникає саме грошове зобов`язання з повернення заставної вартості нафти.

Враховуючи, що відповідач не повернув нафту протягом 15-ти календарних днів після пред`явлення вимоги позивачем (вимога пред`явлена 06.12.2022), відтак крайній строк для повернення нафти зі зберігання є 21.12.2022, а крайній строк для відшкодування Зберігачем заставної вартості нафти відповідно до п. 6.4 Договору - 28.12.2022. Однак, Зберігач не відшкодував заставну вартість неповернутої із зберігання нафти.

Таким чином, з 29.12.2022 у відповідача виникло грошове зобов`язання перед Позивачем.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, враховуючи, що у відповідача виникло зобов`язання з відшкодування заставної вартості неповернутого обсягу нафти позивачу (тобто сплатити грошові кошти), місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків відшкодування заставної вартості нафти, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України.

Як установлено та зазначено вище, позивачем заявлено до стягнення упущену вигоду, яку б, за твердженням позивача, він міг отримати у випадку своєчасного повернення нафти.

Суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди, виходячи з того, що позивачем не доведено факт отримання збитків та його розмір.

Оскаржуючи рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, АТ "Укртранснафта" зазначає, що право на відшкодування упущеної вигоди позивач отримав у момент, коли нафта зі зберігання протиправно не була повернута йому, як власнику. Щодо суті упущеної вигоди, то позивач пояснює її можливістю переробки нафти та реалізації вироблених з неї нафтопродуктів. Щодо розміру упущеної вигоди, то позивач обґрунтовує його власними розрахунками, з посиланням на світові ціни на нафтопродукти та вартість їх виробництва за кордоном.

Надаючи оцінку таким доводам апеляційної скарги позивача, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та зазначено вище, позивачем заявлено вимоги про стягнення заставної вартості нафти, яка не повернута, відсотки річних та інфляційні втрати на суму заставної вартості, не сплаченої відповідачем, починаючи з грудня 2022 року. Окрім цього, з тих же підстав неповернення нафти у грудні 2022 року позивач вимагає компенсувати упущену вигоду у зв`язку з порушенням його права на вільне володіння своєю річчю.

Так, позивач застосував до правовідносин сторін спору положення договору про зміну зобов`язання з повернення нафти на зобов`язання з компенсації вартості такої нафти. Виставляючи претензію про сплату коштів (компенсацію заставної вартості нафти) та нараховуючи на такі кошти інфляційні та річні за статтею 625 ЦК України, позивач обрав спосіб захисту прав та змінив первинне зобов`язання зберігача за договором зберігання на зобов`язання з компенсації вартості товару (грошове зобов`язання). За невиконання грошового зобов`язання були нараховані та заявлені інфляційні та річні. Відповідно, з грудня 2022 року позивач обрав спосіб захисту : компенсацію втраченої нафти шляхом отримання її заставної вартості. У свою чергу, право вимагати компенсації упущеної вигоди у зв`язку з неможливістю розпоряджатися нафтою прямо пов`язане з наявністю (дійсністю) права на таку нафту.

Крім того, наявний у справі договір зберігання нафти від 24.02.2022 №87/10/2120 не містить положень про те, в якому разі позивач матиме право на компенсацію упущеної вигоди та які критерії обрахунку її розміру. Тобто, сторони жодним чином не врегулювали дане питання при укладанні договору чи його виконанні. При цьому, договір закріплює право отримати компенсацію у вигляді заставної вартості нафти, чим і скористався позивач.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про зміну мотивування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення упущеної вимоги в редакції даної постанови. Разом з цим, висновок місцевого господарського суду про відхилення цих вимог є правильним.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги позивача, оскільки доводи, які в ній викладені, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги відповідача апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як установлено апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Полтавської області в частині задоволення позовних вимог законне та обґрунтоване, підстав для його зміни та скасування в цій частині під час апеляційного провадження не установлено.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача в частині застосування місцевим господарським судом положень статті 129 ГПК України, апеляційний господарський суд установив наступне.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, процесуальний закон чітко визначає, що судовий збір покладається на сторони ПРОПОРЦІЙНО розміру задоволених вимог.

При цьому, закон не містить виключень з принципу пропорційності у випадках коли судовий збір сплачений у максимальному чи мінімальному розмірі.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що "у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовної вимог". Однак, в резолютивній частині стягнув з відповідача судовий збір, сплачений позивачем, у повному обсязі.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача частково знайшли своє підтвердження, що є підставою для її часткового задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині розподілу витрат зі сплати судового збору підлягає зміні.

В іншій частині апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртранснафта" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі №917/751/23 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська обл., 39610, ) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010, ,08грн основного боргу, 42497378,99грн 3% річних, 90997265,97грн інфляційних втрат та 723338,00грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити."

В іншій частині вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.01.2025

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя В.В. Россолов

Суддя М.М. Слободін