ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2025 року м.Дніпро Справа № 908/726/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О..

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Середи Артура Ігоровичана рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 р. (суддя Мірошниченко М.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 02.07.2024р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЮРСПЕЦФІНАНС" , м. Київ

до: Середи Артура Ігоровича, м. Запоріжжя

про стягнення 100 450,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЮРСПЕЦФІНАНС" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Середи Артура Ігоровича боргу за договором №011/11204/507006 від 12.02.2019р., у сумі 100450,64 грн., з яких 69961,31 грн. - тіло кредиту, а також 30489,33 грн. - відсотки за користування кредитним коштами, нараховані новим кредитором.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем зобов`язань за договором №011/11204/507006 від 12.02.2019, укладеним ним з Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та право вимоги за яким було передано за договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ел.Ен.Груп", яке, у свою чергу, відступило це право Позивачу за договором відступлення права вимоги №30-08/21-F від 30.08.2021.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Середи Артура Ігоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЮРСПЕЦФІНАНС" 63060,36 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1900,90 грн. витрат на оплату судового збору та 2511,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Середа Артур Ігорович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з судовим рішенням, вважає його прийнятим за результатами поверхневого та формального розгляду справи.

На думку Відповідача його право було порушено, оскільки оскаржуване рішення прийнято у його відсутності, крім того останнім не було надано відзив на позов та не долучено жодного документу.

Також Апелянт вказує, що Відповідачем було частково погашено зобов`язання.

У скарзі йдеться про те, що офіс уповноваженого з прав людини Верховної Ради надав роз`яснення про особливості виконання зобов`язань за кредитом в умовах воєнного стану. Законом № 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону № 1734, які передбачають, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Відтак, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом.

За твердженням Скаржника, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі; кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань. Всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню.

Крім того, Скаржник зазначив, що Сторона захисту надасть докази погашення заборгованості за кредитним договором під час розгляду справи.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

06.12.2024р. на адресу суду надійшло клопотання Позивача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу в якому він просить долучити до матеріалів справи акт надання юридичних послуг від 15.11.2024 та платіжну інструкцію №920 від 15.11.2024.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2024р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/726/24.

Матеріали справи № 908/726/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у даному випадку є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ у розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи.

12.02.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (первісним кредитором) та Фізичною особою-підприємцем Середою Артуром Ігоровичем (клієнтом) укладено кредитний договір №011/11204/507006, за яким первісний кредитор надав клієнту кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії у розмірі та на умовах, встановлених цим кредитним договором, виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності. Боржник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, компенсацію неустойки та інші платежі в розмірах, у строки та на умовах, встановлених цим кредитним договором.

У п. 1.2 кредитного договору визначено строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладання договору (далі - дата початку кредитування) по 12.02.2021 включно, далі - дата закінчення кредитування (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

Згідно з п. 1.3 кредитного договору без укладання додаткових угод до договору банк має право продовжити строк дії кредиту на 24 календарні місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов:

- банк за 20 робочих днів до останнього робочого для строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку дії кредиту;

- відсутні факти невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором;

- відсутні умови, передбачені пунктом 8.2 договору, зокрема, прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця клієнта (п. 8.2.3 кредитного договору).

За умовами п. 1.4 кредитного договору кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, у зв`язку з чим до відносин сторін не застосовується Закон України «Про споживче кредитування».

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що протягом усього строку фактичного користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9% річних, крім випадків, передбачених п.п. 2.2 договору.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, для операцій зі здійснення клієнтом по рахунку щодо оплати товарів/робіт/послуг з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок кредиту (далі - операція) проценти в період з дати здійснення такої операції по 10 число місяця, наступного за першою датою розрахунку процентних платежів після такої операції (далі - пільговий період) розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 0% річних.

Пільговий період застосовується за умови, що вся сума заборгованості за кредитом станом на наступну після проведення операції дату розрахунку процентних платежів буде сплачена клієнтом до кінця пільгового періоду. У разі несплати клієнтом заборгованості за кредитом в сумі операцій згідно вищевказаних умов, пільговий період не застосовується та на суми заборгованості за кредитом внаслідок здійснених операцій нараховуються проценти за ставкою, зазначеною в п. 2.1 договору.

Згідно з п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період, за строк фактичного користування кредитом. Таке нарахування здійснюється щомісяця в будь-який день в період, що починається за 4 робочих дні до кінця календарного місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 числа кожного календарного місяця (дата розрахунку процентних платежів), виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується перший день фактичного використання клієнтом кредитних коштів, останній день строку користування кредитом не враховується. Нарахування процентів здійснюється за період з дати фактичного використання кредитних коштів по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів, по дату розрахунку процентних платежів в поточному періодів включно.

При простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті відповідно до умов договору.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що протягом строку дії договору клієнт зобов`язаний попередньо письмово погоджувати з банком будь-які дії, спрямовані на прийняття рішення щодо припинення діяльності фізичної особи-підприємця - клієнта.

За умовами п. 11.1 кредитного договору банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі.

Відповідно до п. 13.4.2 кредитного договору додатково до передбачених договором банківського рахунку випадків банк має право закрити рахунок без заяви клієнта в разі настання обставин, передбачених пунктом 7.1 договору.

09.04.2020 Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ел.Ен.Груп" (новий кредитор-1) укладено договір відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020.

Відповідно до п. 2.1 договору на умовах та в порядку, встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Згідно з п. 2.2 цього договору здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми (без урахування пені) за всіма портфелями заборгованості 120000000,00 грн.

Згідно з п. 2.3.3 договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 первісний кредитор не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від нового кредитора коштів у розмірі загальної вартості прав вимоги сформованого портфеля заборгованості згідно п. 3.2 договору, готує та направляє на підписання новому кредитору в письмовій (та одночасно електронній згідно з умовами п. 8.8 договору) формі реєстр боржників, яким фіксується відступлення прав вимоги за сформованим портфелем заборгованості. Новий кредитор у цей же день підписує реєстр боржників, проставляє печатку та повертає його первісному кредитору. Дата підписання реєстру боржників відповідає даті відступлення прав.

За умовами п. 2.4 договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі (-ах) боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання усіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній.

Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі безвідклично та без можливості зворотного викупу.

Пунктом 2.5 договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 передбачено, що новий кредитор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги без згоди первісного кредитора

Цей договір пролонговано до 09.10.2021 додатковою угодою №2 від 25.09.2020.

До договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 складено реєстр боржників від 03.09.2021, згідно з яким за порядковим номером 459 значиться Середа Артур Ігорович (відповідач).

Відповідно до реєстру боржників від 03.09.2021 загальна заборгованість Відповідача станом на 26.08.2021 складала 69961,31 грн., з яких 65000,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 4961,31 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками.

17.08.2021 новий кредитор-1 уклав попередній договір №17-08/2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЮРСПЕЦФІНАНС" щодо вчинення дій, спрямованих на відступлення права вимоги до боржників.

30.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ел.Ен.Груп" (новий кредитор-1) як первісний кредитор уклав договір відступлення права вимоги №30-08/21-F з Позивачем як з новим кредитором-2.

Згідно з п. 2.1 цього договору на умовах і в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові-2 за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор-2 приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до п. 2.2 договору відступлення права вимоги №30-08/21-F від 30.08.2021 за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелю заборгованості, сформованого у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми заборгованості (без урахування пені) 30983150,35 грн. (тридцять мільйонів дев`ятсот вісімдесят три тисячі сто п`ятдесят грн. 35 коп.).

У розділі 1 цього договору погоджено, що датою відступлення прав вимог є дата підписання сторонами відповідного реєстру (-ів) боржників, з якої до нового кредитора переходять відповідні права вимоги. Зазначена дата не може передувати даті повного виконання новим кредитором обов`язку сплатити первісному кредитору вартості прав вимоги щодо відповідного реєстру боржників у порядку, передбаченому п. 3.3 цього договору.

Згідно з п. 3.2 цього договору загальна вартість (ціна) прав вимоги портфелю заборгованості становить 8777900,0 грн. (вісім мільйонів сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот грн. 00 коп.), за всіма кредитами портфеля заборгованості станом на дату його формування, що буде вказана в повідомленні за формою згідно з додатком №2, направленому первісному кредитору згідно п. 2.3.1 даного договору.

Як вбачається з виписок банку АТ «СЕНС БАНК» по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп», Позивачем сплачено на виконання попереднього договору №17-08/2021 від 17.08.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» суму 8777900,0 грн. (платіж 17.08.2021 на суму 800000,00 грн. та 700000,00 грн., платежі 18.08.2021 на суму 3000000,00 грн., 1014000,00 грн., 500000,00 грн., платежі 19.08.2021 на суму 730000,00 грн., та 1500000,00 грн., платежі 20.08.2021 на суму 429000,00 грн. та 104900,00 грн.).

Таким чином, Позивач набув права вимоги за кредитним договором №011/11204/507006 від 12.02.2019.

Позивач пред`явив до стягнення за кредитним договором суму заборгованості за тілом кредиту - 69961,31 грн. станом на 30.08.2021, а також 30489,33 грн. - відсотки за користування кредитним коштами, нараховані Позивачем за період з 30.08.2021 по 12.02.2023.

Неоплата вказаних вище сум Відповідачем стало підставою для звернення Позивача з позовом у даній справі.

За результатом розгляду даного позову прийнято оскаржуване рішення.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до виписки Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" по рахунку Відповідача за період з 12.02.2019 по 26.08.2021, на момент припинення підприємницької діяльності Відповідача (29.01.2021), кінцевий баланс по кредиту складав 63060,36 грн., доказів сплати заборгованості за тілом кредиту у вказаній сумі або заперечень проти позову останнім не надано, тому суд задовольнив позов у відповідній частині.

У задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд відмовив у повному обсязі, оскільки вони нараховані та пред`явлені Позивачем безпідставно.

Одночасно суд стягнув судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірах, пропорціональних задоволеній сумі позову, визнавши при цьому витрати Позивача на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. підтвердженими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У цій справі, Позивач пред`явив позов про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором як новий кредитор-2.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У даному випадку, у кредитному договорі сторони передбачили, що припинення діяльності фізичної особи-підприємця - клієнта надає Банку право для припинення правовідносин за кредитним договором.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 29.01.2021 до цього реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності Відповідача за власним рішенням.

Таким чином, господарські правовідносини сторін за кредитним договором припинилися у зв`язку з припиненням Відповідача як суб`єкта господарської діяльності з 29.01.2021.

Отже, як правильно встановлено місцевим господарським судом, кредитні кошти за період з 29.01.2021 по 25.08.2021 використано Відповідачем як фізичною особою для цілей, не пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та після припинення господарських правовідносин за кредитним договором, тому до правовідносин сторін щодо стягнення заборгованості, яка утворилася після 29.01.2021, не можуть застосовуватися умови кредитного договору.

Відповідно до виписки Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» по рахунку Відповідача за період з 12.02.2019 по 26.08.2021 (т.1 а.с.99-109), на момент припинення підприємницької діяльності Відповідача, кінцевий баланс по кредиту станом на 29.01.2021 складав 63060,36 грн..

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо досліджуваної справи, то Відповідач заперечень проти наявності заборгованості за тілом кредиту у сумі 63060,36 грн. не навів, доказів сплати цієї заборгованості не надав.

Слід зазначити, що такі заперечення та докази не були надані Скаржником і при зверненні з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин справи, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог у частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 63060,36 грн. на підставі кредитного договору.

Одночасно колегія суддів погоджується з відмовою місцевим господарським судом у задоволенні позову у частині стягнення з Відповідача процентів річних за ставкою 29,9% за період з 30.08.2021 по 12.02.2023 у загальній сумі 30489,33 грн., з підстав наведених в оскаржуваному рішенні.

При цьому, апеляційний суд враховує, що заперечення сторін щодо відмови судом у позові у вказаних частинах до суду не надходили, відповідні доводи не наведені.

Стосовно доводів скарги про розгляд справи за відсутності Відповідача та відзиву останнього слід зазначити наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

У даній справі, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.04.2024 об 11 год. 30 хв.

Копію цієї ухвали надіслано Відповідачу 25.03.2024 на електронну адресу, зазначену у позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У зв`язку з відсутністю відомостей про отримання Відповідачем ухвали суду з повідомленням про час та місце підготовчого засідання, з метою забезпечення рівності прав сторін у господарському процесі, ухвалою суду від 23.04.2024 відкладено підготовче засідання на 20.05.2024 об 11 год. 30 хв.

Копію ухвали надіслано Відповідачу 26.04.2024 на електронну адресу Відповідача, зазначену в позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а також засобами поштового зв`язку за вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою.

Між тим, до суду повернулося без вручення поштове відправлення з копією ухвали від 23.04.2024, з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.

Крім того, Відповідач повідомлений про постановлення ухвали суду від 23.04.2024 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 20.05.2024 закрито підготовче провадження у справі №908/726/24, призначено справу до розгляду по суті на 18.06.2024 об 10 год. 30 хв. Копію даної ухвали доставлено до електронної скриньки Відповідача - 26.05.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, а також надіслано Відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також текст ухвали від 20.05.2024 розміщено до відома Відповідача на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту за 27.05.2024.

Викладене свідчить про те, що судом першої інстанції здійснені всі передбачені законодавством дії для повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, з огляду на вищенаведене та у силу приписів ГПК України, Відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату , час та місце розгляду справи.

Разом з тим, з моменту відкриття провадження у даній справі Відповідач не надавав суду першої інстанції будь-яких письмових документів та доказів, у тому числі відзив на позовну заяву, усних пояснень, оскільки у судові засідання явку повноважного представника не забезпечив, не обґрунтував поважність причин або об`єктивних обставин, які б перешкоджали та унеможливлювали вчасно подати до суду відзив на позовну заяву у строки, встановлені ухвалою про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, господарський суд прийняв рішення за наявними у справі матеріалами.

Викладене, у тому числі, спростовує доводи скарги про те, що розгляд справи за відсутності представника Відповідача, а також про неподання ним відзиву та доказів порушує права останнього, оскільки враховуючи приписи ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також, з огляду на те, що оскаржуваним рішенням місцевий господарський суд у повному обсязі відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, доводи апеляційної скарги про безпідставність їх нарахування Позивачем не мають під собою підґрунтя , тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права і не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

У цій справі, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Середи Артура Ігоровича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.06.2024 р. у справі №908/726/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О.Дармін