УХВАЛА

м. Київ

09.01.2025Справа № 910/16244/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" (02064, м. Київ, проспект Червоної Калини, 68, офіс 233) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійний Будівельний Альянс" (01014, місто Київ, вулиця Соловцова Миколи, будинок 2 офіс 1) про стягнення 6 641 321,54 грн

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

30.12.2024 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійний Будівельний Альянс" про стягнення заборгованості за договором підряду №0209-24 від 02.09.2024 на проведення будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу - їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна 26 (інв. №101310021) у розмірі 6641321,54 грн з яких: 450 000,00 грн. - авансу; 3 243 073,19 грн. - пені; 2 948 248,35 грн. - штрафу та була передана 31.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" (далі -генпідрядник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія "Надійний Будівельний Альянс" (далі - підрядник) був укладений договір підряду №0209-24 на проведення будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу - їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна 26 (інв. №101310021) (далі - Договір).

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено умови Договору підряду №0209-24 з огляду на що позивачем 06 грудня 2024 року направлено на адресу відповідача лист з проектом додаткової угоди №1 до договору про розірвання договору з 17 грудня 2024 року, у зв`язку з порушенням його умов відповідачем.

Окрім того позивач зазначає, що на електронну адресу позивача надійшла відповідь на претензію, в якій відповідач повідомив позивача про те, що ним була проведена Закупівля матеріалів для будівництва.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з Відповідача на користь Позивача за договором підряду №0209-24 від 02.09.2024 заборгованість у розмірі 6641321,54 грн з яких: 450 000,00 грн. - авансу; 3 243 073,19 грн. - пені; 2 948 248,35 грн. - штрафу.

Розглянувши матеріали позовної заяви Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви та доданих до неї документів за територіальною підсудністю до господарського суду Львівської області з огляду на таке.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду №0209-24 від 02.09.2024 у розмірі 6641321,54 грн у зв`язку з порушенням умов договору підряду на проведення будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу - їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна 26 (інв. №101310021).

Приписи статті 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Вочевидь, термін «з приводу», що використаний законодавцем у юридичній конструкції ч. 3 ст. 30 ГПК України, в силу своєї загальності, може мати найширше тлумачення, яке тільки забажають учасники конкретного спору і суд. Саме тому тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України не може мати виключно казуального характеру (тлумачення з конкретної справи і стосовно конкретного випадку), оскільки це з невідворотністю призведе до того, що в окремих справах якісь категорії спорів, з числа неочевидних в аспекті ч. 3 ст. 30 ГПК, будуть віднесені до виключної підсудності, а деякі будуть виключені з неї. В підсумку такий підхід створить значну правову невизначеність, яка суперечить меті правосуддя і є неприпустимою. Тому вочевидь, що тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України, як і інших правових норм, повинно відбуватися не виключно казуальним шляхом, а з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою.

Встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у постанові від 13.07.1995 у справі «Miloslavsky vs United Kingdom» (заява №18139/91), у даному випадку на прикладі (стосовно) змісту терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону. Саме цим підходом і повинний керуватися кожний суд при тлумаченні норм права. Зазвичай порада юриста ґрунтується на усталеній практиці застосування судами конкретної правової норми. Норми процесуального права не є виключенням.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі у справі № 911/2390/18 (постанова від 16.02.2021р.) вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

ЦК України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки заявлена заборгованість виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №0209-24 від 02.09.2024 на проведення будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу - їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна 26 (інв. №101310021), а відтак даний спір у відповідності до вимог частини третьої статті 30 ГПК України має розглядатись за місцезнаходженням майна, тобто господарським судом Львівської області.

Водночас, поняття виключної підсудності позбавляє не тільки суд, а і самого позивача в усіх випадках змінювати місце розгляду господарського спору. Відповідно до ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються, проте, порушення виключної територіальної підсудності матиме прямим правовим наслідком ухвалення рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з викладеним, з огляду на те, що місцем виконання робіт за договором підряду №0209-24 від 02.09.2024 на проведення будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу - їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна 26 (інв. №101310021) є Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та імперативний припис ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, матеріали позовної заяви ГЦ капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПСУ, слід направити за виключною підсудністю до господарського суду Львівської області.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Керуючись статтями 30, 31, 230, 234, 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Передати матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" за територіальною підсудністю до господарського суду Львівської області (вулиця Личаківська, 128, Львів, Львівська область, 79014).

Ухвала набрала законної сили 09.01.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ