ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2025 р. Справа№ 910/8893/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024

у справі №910/8893/24 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 25 324, 33 грн

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25324, 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2021 у місті Києві сталася ДТП за участю застрахованого у позивача автомобіля "FIAT", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Аксор Індастрі" та автомобіля "VOLKSWAGEN", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , якого було визнано винним у ДТП у судовому порядку та на момент ДТП працював у відповідача. У зв`язку з чим, позивач після виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспорт вважає, що до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки в розмірі 25 324, 33 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" суму страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подало апеляційну скаргу, у якій просило суд прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі №910/8893/24; рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; повідомити Комунальне підприємство "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про дату, час розгляду справи.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Згідно Акту огляду транспортного засобу №00478373, рахунку №УКК3018446/ від 30.11.2021, рахунку № УКК3018556 від 15.01.2022, страхового акту №00478373 від 03.06.2021 та страхового акту № 00478373/доплата від 03.06.2021 позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування на користь СТО ФОП Гветадза Т.Г. у розмірі 41 884,77 гривень, згідно платіжних доручень №264825 від 08.12.2021 та №004014 від 21.01.2022. Однак, полісом ОСЦПВВНТЗ №ЕР-200379168, ПрАТ «СК «Брокбізнес» ліміт страхового забезпечення власника наземного транспортного засобу VOLRSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_2 визначено у сумі 130 000,00 грн. з франшизою 0,00 грн, що на 88 115,23 грн. більша матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП від 29.11.2021 року. Апелянт стверджує, що вимоги позову про відшкодування витрат позивача на заподіяної матеріальної шкоди не можуть бути задоволені, оскільки заявлені не до тієї особи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 у справі №910/8893/24 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03.06.2021 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) та ТОВ "Акор Індастрі" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного трансорту "КАСКО CORPORATE" №005011/4100/0000257 (договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля "FIAT", д.н.з. НОМЕР_1 .

29.11.2021 о 09:50 год. в м. Києві по пр-ту Степана Бандери, 9, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "FIAT", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Акор Індастрі" та автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва №756/18969/21 від 16.12.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з чим страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку СТО від 30.11.2021 №УКК3018446, вартість відновлювального ремонту автомобіля "FIAT", д.н.з. НОМЕР_1 становить 29502, 69 грн.

На підставі чого 07.12.2021 позивачем було складено страховий акт про виплату ТОВ "Аксор Індастрі" страхового відшкодування в розмірі 28 327, 69 грн.

Також згідно з рахунком СТО від 15.01.2024 від 15.01.2022 №УКК3018556, вартість відновлювального ремонту автомобіля "FIAT", д.н.з. НОМЕР_1 становить 13 557, 08 грн.

У зв`язку з чим, 20.01.2022 було складено страховий акт №00478373/доплата про виплату страховку страхового відшкодування в розмірі 13 557, 08 грн.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем було сплачено на користь ТОВ "Аксор Індастрі" страхове відшкодування в загальному розмірі 41 884, 77 грн (28 327, 69 грн + 13 557, 08 грн), що підтверджується долученими копіями платіжних доручень №264825 від 08.12.2021 та №004014 від 21.01.2022.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ "СК "Брокбізнес" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200379168.

ПрАТ "СК "Бробізнес" виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 16 560, 44 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №244825 від 04.01.2022 та копією платіжного доручення №251296 від 27.09.2022.

Оскільки на момент ДТ, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання трудових обов`язків помічника директора Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 25 324, 33 грн (41 884, 77 грн - 16 560, 44 грн).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом встановлено факт виконання позивачем договору страхування №005011/4100/0000257 та виплати, на підставі заяви страхувальника, своєму страхувальнику страхового відшкодування в загальному розмірі 41 884, 77 грн, перерахувавши його на рахунок СТО, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем "VOLKSWAGEN", д.н.з. НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 426/16825/16-ц від 05.12.2018.

Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23.05.2024 №754/17560/23 встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП був працівником відповідача, а сам автомобіль "VOLKSWAGEN", д.н.з. НОМЕР_2 належить відповідачу.

Відповідачем не спростовано тих обставин, що ОСОБА_1 керував автомобілем "VOLKSWAGEN", д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання своїх трудових обов`язків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля "VOLKSWAGEN", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29.11.2021, в даному випадку, є відповідач.

Апелянтом належними засобами доказування вищевказані обставини не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25324,33 грн страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - КП "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 у справі №910/8893/24, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 у справі №910/8893/24 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 у справі №910/8893/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 у справі №910/8893/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці з 25.12.2024 по 03.01.2025 та перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці з 06.01.2025 по 08.01.2025 текст постанови складено та підписано 09.01.2025.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов