ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/892/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Діброви Г.І.,

Колоколова С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 07 березня 2024 року (повний текст складено 07.03.2024)

у справі №915/892/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 177 403,58 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.,

місце винесення рішення: м. Миколаїв, вулиця Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі також-позивач, ТОВ "Бізнес Позика", Товариство, стягувач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича (далі також - відповідач, ФОП Домбровський - Горщук М.П., боржник) про стягнення з останнього 177 403,58 грн., з яких:

- 70 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

- 102 383,58 грн. - простроченої заборгованості по процентах,

- 5 020,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами Кредитним договором від 30.12.2021 №054795-КС-006 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними та комісії за надання кредиту.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23 (суддя Коваль С.М.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" задоволено повністю.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи доведено та підтверджено невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного внесення платежів за кредитним договором. Станом на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати заборгованості.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Домбровський - Горщук М.П. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Бізнес Позика" процентів по кредиту в розмірі 102 383,58 грн. та ухвалити цієї частині нове рішення, яким стягнути з ФОП Домбровського - Горщука М.П. на користь позивача процентів по кредиту в розмірі 73 400,00 грн.

Зокрема, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ФОП Домбровського - Горщука М.П. не заперечує отримання кредитних коштів, однак, посилаючись на своє місцезнаходження та вид господарської діяльності - м. Миколаїв, ветеринарна клініка «Сімейний ветеринарний кабінет Домбровських-Горщук», графік повернення кредитних коштів - в період з 13.01.2022 по 16.06.2022 рівними частинами по 12 830,00 грн. в місяць та факт початку 24.02.2022 військової агресії Російської Федерації проти України, що спричинило масовий виїзд мешканців міста та зупинення господарської активності на території міста Миколаїв і, як наслідок - закриття ветеринарного кабінету відповідача та розпуск працівників, апелянт вказує, що господарська діяльність відповідача була повністю зупинена, будь-яких інших доходів щоб сплатити виниклий борг відповідач не мав.

Таким чином, відповідач зазначає про наявність форс-мажорних обставин в спірних правовідносинах, які засвідчені листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та внаслідок яких він не мав можливості повертати позивачу частинами отриману позику.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, апелянт наполягає на тому, що він не має нести господарську відповідальність у вигляді нарахованих відсотків на залишок заборгованості по кредиту, який залишився незмінним на момент спливу терміну дії Кредитного договору (70 000,00 грн.) через обставини, незалежні від нього.

Таким чином, відповідач не визнає позов в частині нарахованих процентів в сумі 28 983,58 грн., оскільки останній був позбавлений можливості повертати заборгованість по кредиту передбаченими договором частинами, не переплачуючи зайвих процентів та за умови відсутності форс-мажорних обставин позивач мав сплатити відповідачу 73 400,00 грн. Процентів по кредиту, як передбачено графіком платежів по Договору, а не 102 383,58 грн. Як вимагає сплатити позивач у позовній заяві.

Окремо, ФОП Домбровський - Горщук М.П. звертає увагу на те, що у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, одне з яких є інвалідом (докази наведеного додано до апеляційної скарги), що створює фінансове навантаження на відповідача, з урахуванням відсутності господарської діяльності останнього.

Детальніше доводи ФОП Домбровського - Горщука М.П. викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Домбровського - Горщук Михайла Петровича на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23. Даною ухвалою також вирішено розглянути справу №915/892/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу від ТОВ "Бізнес Позика" до Південно-західного апеляційного господарського суду не надходило, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану - постійні тривали повітряні тривоги, відключення електропостачання та інші чинники тощо; приймаючи до уваги навантаження суду, перебування членів апеляційної колегії у відпустках, принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга ФОП Домбровського - Горщука М.П. розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що 30.12.2021 ТОВ "Бізнес позика" було направлено ФОП Домбровському - Горщуку М.П. пропозицію (оферту) укласти Договір №054795-КС-006 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (т.1, а.с. 12).

Фізичною особою - підприємцем Домбровським - Горщуком М.П. через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, було здійснено вхід до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подано заявку на отримання кредиту, де вказано номер свого поточного (карткового) рахунку. (т.1, а.с. 14-15).

На підставі цього ТОВ "Бізнес позика" направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5038 на номер телефону НОМЕР_1 , який було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті.

ФОП Домбровський - Горщук М.П. використанням цього ідентифікатора було прийнято пропозицію позивача щодо укладення Договору №054795-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених у Договорі (т.1, а.с. 13).

Таким чином, 30.12.2021 між ТОВ "Бізнес позика" (кредитодавець) та ФОП Домбровський - Горщук М.П. (позичальник) укладено Договір №054795-КС-006 про надання кредиту (далі також - Договір Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями.

Означений кредитний договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-5038 30.12.2021 15:28:15").

Відповідно до п. 1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Також вказаним пунктом встановлено, зокрема, що:

- строк кредиту: 24 тижнів,

- процента ставка: в день 0,86545207, фіксована,

- комісія за надання кредиту (далі - комісія): 10 500,00 грн.,

- загальний розмір наданого кредиту: 70 000,00 грн.

- термін дії Договору до 16.06.2022,

- орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 153 960,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Згідно з п. 2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Графік платежів встановлений пунктом 3 Кредитного договору і містить інформацію щодо дат, сум погашення кредиту, процентів, комісії та розміру загальних платежів.

Відповідно до цього графіку, позичальник з 13.01.2022 по 16.06.2022 (включно) повинний здійснити 12 платежив по 12 830,00 грн. на загальну суму 153 960,00 грн., з яких:

- 70 000,00 грн. - основна сума кредиту (дати сплати: 10.02.2022, 24.02.2022, 10.03.2022, 24.03.2022, 07.04.2022, 21.04.2022, 05.05.2022, 19.05.2022, 02.06.2022, 16.06.2022);

- 73 460,00 грн. - проценти за користування кредитом (дати сплати: 13.01.2022, 27.01.2022, 10.02.2022, 24.02.2022, 10.03.2022, 24.03.2022, 07.04.2022, 21.04.2022, 05.05.2022, 19.05.2022, 02.06.2022, 16.06.2022);

- 10 500,00 грн. - комісія за надання кредиту (дати сплати: 13.01.2022, 27.01.2022, 10.02.2022).

Пунктом 5 Договору узгоджено, що позичальник підтверджує своє ознайомлення з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, к зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає Договір.

За положеннями п. 8 Договору, підписанням останнього позичальник підтверджує, що до укладання Договору він отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Згідно з п. 9 Договору, він може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, Договором та Правилами.

Пунктом 10 Кредитного договору встановлено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами. Усі неврегульовані Договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

У матеріалах справи містяться Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (далі - Правила) (т.1, а.с. 23-30).

За п.п. 3.1.1 Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію", включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення заявником Договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Відповідно до п.п. 4.4.4. Правил вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в пункту 4.3.1.2 Правил, буде надано позичальником кредитодавцю, належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Пунктом 5.1. Правил визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Згідно з п. 5.2. Правил нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено Графіком платежів.

Положеннями п. 5.4. Правил встановлено, що заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до Графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

У відповідності з п. 5.6. Правил, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

На підтвердження надання позичальнику кредитних коштів позивачем надано суду довідки фінансової компанії "Елаєнс", які засвідчують перерахування 30.12.2021 позивачем відповідачу грошових коштів у сумі 70 000,00 грн. (т. 1, а.с. 16-17).

Обставина отримання грошових коштів у сумі 70 000,00 грн на визначений в анкеті клієнта рахунок відповідачем не заперечується.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за спірним Кредитним договором не своєчасно та у повному обсязі невиконав, чим порушив свої відповідні зобов`язання.

У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за спірним Договором, відповідно до якого 14.02.2022 відповідачем сплачено лише 5 480,00 грн. комісії за кристування кредитними коштами.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 70 000,00 грн, по процентах - 102 383,58 грн, по комісії - 5 020,00 грн.

Доказів оплати відповідних сум заборгованості матеріали справи не містять.

Відтак, посилаючись на те, що ФОП Домбровський - Горщук М.П. не виконі свої зобов`язання за Кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за Договором від 30.12.2021 №054795-КС-006 про надання кредиту, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 70 00,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 102 383,58 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 5 020,00 грн, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як зазначалось вище, апелянт не оспорює ні отримання кредитних коштів, ні свій обов`язок зі сплати процентів та комісії за користування кредитом, ні відсутність будь-якої сплати з боку позичальника щодо погашення грошових кредитних зобов`язань.

Також з боку ФОП Домбровський - Горщук М.П. не оспорюється і висновок суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ТОВ "Бізнес Позика".

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача із визначеною позивачем суми процентів у розмірі 102 383,58 грн., оскільки за умовами Кредитного договору така сума становить 73 400,00 грн. У зв`язку з цим, посилаючись на форс-мажорні обставини, які, за твердженням апелянта, позбавілі його можливості сплачувати відповідні платежі за встановленим у договорі графіком, відповідач просить змініти рішення суду першої інстанції у даній справі на підставі ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України саме в частині визначення суми процентів, які підлягають сплаті за Кредитним договором від 30.12.2021 №054795-КС-006.

Інша частина рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23 та її правомірність сторонами не оскаржується.

Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що переглядає вищезазначене рішення стосовно вимог, заявлених в апеляційній скарзі, тобто - в частині визначення суми процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо посилання апелянта на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), колегія суддів зазначає наступне.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач просить врахувати, що введення воєнного стану є загальновідомим та нормативно врегульованим, та ці обставини є форс-мажорними згідно з листом ТПП України від 28.02.2022. Відповідач, внаслідок військової агресії опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань. У договорі положення про форс-мажорні обставини відсутні.

Судова колегія зауважує, згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст. ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44 (5) (далі Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видає Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.10 Регламенту).

За умовами укладених між сторонами договорів сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу невиконання зобов`язань за цим договором зобов`язана підтвердити наявність обставин непереборної сили та їх тривалість довідкою (сертифікатом), що видані відповідними компетентними органами, а саме територіальним органом Торгово-промислової палати України, який має право згідно чинного законодавства підтверджувати настання форс-мажорних обставин (п. 7.3. договору);

Проте, відповідний Сертифікат, виданий відповідно до Закону України "Про торгово-промислові палати України" та Регламенту, в матеріалах даної справи відсутній.

Колегія суддів враховує, що листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, розміщеному в мережі Інтернет, та адресованому "Всім кого це стосується", ТПП України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з тим, вказаний загальний офіційний лист ТПП України не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зокрема, укладеного між сторонами даної справи, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Лист, як вже зазначалось, фактично адресований "Всім кого це стосується".

У даному контексті судова колегія враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.11.2021 у справі №913/785/17, яким визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Однак, як зазначалось вище, в матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача (за його зверненням) введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання суб`єктом господарювання зобов`язань за Договором, шляхом видачі відповідного сертифіката.

З огляду на викладене, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання, а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим.

При цьому, відповідно до законодавства відсутність коштів у відповідача та зупинення ним господарської діяльності не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Водночас, судова колегія наголошує на тому, що у даному випадку посилання апелянта на положення ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України є помилковими, з огляду на таке.

Приписами ст. 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У даному випадку нарахування процентів за користування кредитом не є відповідальністю за прострочення виконання зобов`язання перед позивачем за Договором, а є встановленою Кредитним договором платою за користування кредитними коштами.

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин та звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором.

Разом з тим, судова колегія вказує, що за положеннями ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, яка кореспондується зі ст. 174 Господарського кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається· на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як зазначалось вище, пунктом 1 Договору про надання кредиту сторони погодили, що плата за користування кредитом за цим Договором є фіксованою та становить 0,86545207 процентів за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Вказані умови Договору цілком узгоджуються із п. 5.1. Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «Бізнес Позика».

Апеляційна колегія зазначає, що у даному випадку слід виходити з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, позичальник отримує від банку або іншої фінансової установи (кредитодавець) грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Однак, у встановлений договором строк у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.

При цьому, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу.

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування, чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 91).

У цьому контексті судова колегія звертає увагу на те, що за користування кредитом (з урахуванням фіксованої ставки 0,86545207 за кожний день користування) борг по процентам у відповідача перед позивачем станом на 16.06.2022 (тобто, саме станом на дату спливу строку Кредитного договору) складає 73 460,00 грн.

Сплата вказаної суми процентів за користування кредитом узгоджена Договором.

Однак, позивачем визначено суму відповідної заборгованості у розмірі 102 383,58 грн., що суперечить наведеним вище висновкам суду.

Враховуючи усе вищенаведене та те, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості по процентах, судова колегія вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам у сумі 102 383,58 грн. є посилковою, а тому стягненню підлягає сума у розмірі 73 460,00 грн., що свідчить про можливість часткового задоволення вимог ТОВ "Бізнес позика" у цієї частині позову.

Суд першої інстанції не врахував вищевикладені висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми прострочених платежів по процентах у повному обсязі, а саме: у розмірі 102 383,58 грн.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача саме 73 460,00 грн. простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарга ФОП Домбровського - Горщука Михайла Петровича на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню в частині визначення суми стягнення прострочених платежів по процентах, з мотивів даної постанови.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 102 383,58 грн, в якості суми прострочених платежів по процентах.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2024 у справі №915/892/23 в наступній редакції:

« 1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» грошові кошти у загальній сумі 148 480,00 грн., з яких: 70 000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредита, 73 460,00 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 5 020,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути Фізичної особи - підприємця Домбровського - Горщука Михайла Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 1 797,20 грн. судового збору з оплати позовної заяви».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" на користь Домбровського - Горщука Михайла Петровича витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн.

Господарському суду Миколаївської області на виконання даної постанови видати відповідні накази із зазначенням повних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Колоколов С.І.