ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 січня 2025 року Справа № 925/401/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від Черкаської окружної прокуратури Пидорич Д.М. заступник начальника відділу Черкаської обласної прокуратури,

від першого позивача представник не з`явився,

від другого позивача Кирман В.О. - представник за довіреністю,

від першого відповідача Тараненко К.О. - представник за довіреністю,

від другого відповідача - представник не з`явився,

від третьої особи - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури,

м. Черкаси в інтересах держави в особі:

1. Північного офісу Держаудитслужби, м. Київ

2. Черкаської міської ради, м. Черкаси

до 1. Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради,

м. Черкаси

2. приватного підприємства Захід-Монтажбуд, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів:

Північного міжобласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України, м. Київ

про визнання недійсним договору та стягнення 795 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Північного офісу Держаудитслужби, Черкаської міської ради до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та приватного підприємства Захід-Монтажбуд про визнання недійсним договору про закупівлю №11 від 29 березня 2019 року та стягнення 795 000 грн. 00 коп. в порядку ч.3 ст.228 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 29 квітня 2024 року.

Залучено Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів.

Ухвалою суду від 11 липня 2024 року провадження у справі №925/401/24 було зупинено до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №918/1043/21.

14 жовтня 2024 року від прокурора надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, в якому останній також просив суд зупинити провадження у справі до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку Касаційним господарським судом Верховного Суду у справі №910/7318/23.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року провадження у справі №925/401/24 поновлено та призначено підготовче засідання на 11 год. 30 хв. 19 листопада 2024 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19 листопада 2024 року, суд вирішив клопотання прокурора про зупинення провадження у справі залишити без задоволення, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 09 січня 2025 року.

Представники першого позивача, другого відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

В матеріалах справи містяться клопотання першого позивача та третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представників.

Судом враховано, що вимоги прокурора, з посиланням на ст.131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.16, 202, 203, 215, ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, ст.1, 5, 36, Закону України Про публічні закупівлі, ст.1, 4, 6, 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, обґрунтовані тим, що під час проведення публічної закупівлі із використанням електронної системи публічних закупівель Prozorro за кошти місцевого бюджету (ідентифікатор закупівлі UA-2019-02-12-001049-с) були допущені порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендера, в зв`язку з чим прокурор просить суд визнати недійсним договір укладений між відповідачами, як такий, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства із застосуванням спеціальних правових наслідків недійсності правочину передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 13.11.2024 передав справу №922/3456/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Об`єднана палата) для відступу від висновків щодо застосування норм права (ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК, статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону Про захист економічної конкуренції), викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 (у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством).

Верховний Суд у справі №914/1507/23 дійшов висновку, що позовна вимога прокурора в інтересах держави в особі позивача про стягнення в кінцевому результаті 2 138 079,60 грн до бюджету за рахунок стягнення цих коштів з філії Укрзалізниці підлягає задоволенню за наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.3 ст.228 ЦК.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, щодо можливості застосування передбачених положеннями ч.3 ст.228 ЦК наслідків недійсності договору, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, у разі визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції.

Таку необхідність мотивує тим, що майнові санкції, передбачені положеннями ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК в разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не підлягають застосуванню як такі, що порушують критерій сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у світлі практики Європейського суду з прав людини. У разі визнання судом на підставі зазначених норм недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, підлягають застосуванню наслідки виконання недійсного правочину, передбачені ч.1 ст.216, п.1 ч.1 ст.1212 ЦК.

Також колегія суддів зазначає, що як у справі №922/3456/23, так і у справі №914/1507/23, єдиним доказом того, що оспорюваний договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є рішення Антимонопольного комітету України в антимонопольній справі, яким визнано дії відповідачів як учасників спірної закупівлі, щодо узгодження ним своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю, яким встановлений факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені п.4 ч.2 ст.6 та п.1 ст.50 Закону "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Колегія суддів пропонує відступити від висновку, викладеного у постанові від 17.10.2024 у cправі №914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до ч.3 ст.228 ЦК, а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Необхідність відступу мотивує тим, що сам лише факт вчинення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням АМК, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом Про захист економічної конкуренції передбачена відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу (ст.51, ч.2 ст.52 Закону Про захист економічної конкуренції). Згідно з частинами 1 і 2 ст.55 Закону Про захист економічної конкуренції особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Положення Закону Про захист економічної конкуренції є спеціальними у випадку порушення його норм. Прокурор, у разі завдання, на його думку, шкоди інтересам держави і суспільства внаслідок укладення і виконання договору, не позбавлений можливості розрахувати завдані таким порушенням збитки та пред`явити вимогу про їх стягнення з винної особи, як це передбачено ст.55 Закону Про захист економічної конкуренції.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 грудня 2024 року зі справи №922/3456/23 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/3456/23 за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства Харківзеленбуд Харківської міської ради та Приватного підприємства ЛСВ Моноліт на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024.

Призначено до розгляду справу №922/3456/23 за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства Харківзеленбуд Харківської міської ради та Приватного підприємства ЛСВ Моноліт на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 на 07 лютого 2025 року о 10:00 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №203.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Проте, згідно ч.3 ст.195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Таким чином, у разі виникнення обставин, визначених п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України вирішити дане питання про зупинення провадження у справі можливо лише на етапі підготовчого провадження.

Як вже зазначалося вище, протокольною ухвалою від 19 листопада 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 10 год. 30 хв. 09 січня 2025 року.

Главою 6 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Водночас, суд враховує, що у пункті 30 постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок:

Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02 жовтня 2019 року у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 03 квітня 2019 року № 913/317/18.

У пункті 4.12 постанови від 16 лютого 2021 року у справі №922/2115/19 Верховний Суд зазначив:

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на частину 3 статті 269 ГПК України, відмовив у прийнятті додаткових доказів, наданих позивачем, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, залишивши при цьому поза увагою, що ТОВ Азотфострейд звертався до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями про повернення до стадії підготовчого провадження для подання доказів у зв`язку із обставинами, зазначеними відповідачем у відзиві. Отже висновок суду апеляційної інстанції про неприйняття наданих позивачем доказів на підставі зазначеної норми є передчасним.

З врахуванням наведених правових висновків, Верховний Суд в ухвалі від 22 червня 2021 року у справі № 923/525/20 також зазначив про те, що місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість повернення до розгляду справи на стадію підготовчого провадження після його закриття, виходячи з фактів неотримання відповідачем копій ухвали від 09 червня 2020 року про відкриття провадження у справі, ухвали від 15 липня 2020 року про відкладення розгляду справи, ухвали від 11 серпня 2020 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, які (ухвали) повернулися до господарського суду, що підтверджується наявними у справі доказами. При цьому господарськими судами було враховано клопотання відповідача про відновлення підготовчого провадження, яке (клопотання) обґрунтовується тим, що про судову справу відповідач дізнався тоді, коли підготовче провадження вже було закрито, що позбавило його можливості надати відзив на позовну заяву та скористатися іншими правами, наданими сторонам на стадії підготовчого провадження.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, яку суд враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Водночас, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

При цьому судом враховано правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справа № 910/7103/21.

Суду лише після закриття підготовчого провадження стали відомі обставини того, що справа №922/3456/23 з 20 грудня 2024 року знаходиться на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Водночас, характер спірних правовідносин у справах №922/3456/23, №914/1507/23 та №925/401/24 в контексті застосування положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК, статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону Про захист економічної конкуренції є подібними.

Отже, з метою забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність суд вважає за необхідне повернутися до стадії підготовчого провадження та вирішити на цій стадії питання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи, що справа №922/3456/23 з огляду на наявність виключної правової проблеми у застосуванні ч. 3 ст. 228 ЦК України з урахуванням статей 203, 215 ЦК України, статті 208 ГК України на даний час знаходиться на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а також, враховуючи, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду поставленої у справі №922/3456/23 правової проблеми сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №925/401/24 до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23.

Керуючись ст. 182, 185, п.7 ч. 1 ст. 228, ст. 229, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернутися до стадії підготовчого провадження.

2. Провадження у справі №925/401/24 зупинити до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23.

3. Копію ухвали надіслати прокурору та учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович