про стягнення 2 456 639, 15 грн,
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірбіс-Схід» (далі за текстом - ТОВ «Ірбіс-Схід», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі за текстом - ТОВ «Краснолиманське», Відповідач) про стягнення за договором підряду на будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи № 13/09-2023-ІС від 13.09.2024 (далі за текстом - Договір) основного боргу - 2 368 709, 82 грн, пеню - 78 833, 20 грн, 3 % річних - 9 096, 13 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/12911/24 позов ТОВ «Ірбіс-Схід» задоволено, стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь ТОВ «Ірбіс-Схід» основний борг - 2 368 709, 82 грн, пеню - 78 833, 20 грн, 3 % річних - 9 096, 13 грн, судовий збір - 29 480 грн.

16.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Ірбіс-Схід» про прийняття додаткового рішення та стягнення з Відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 розгляд заяви ТОВ «Ірбіс-Схід» призначено на 13.01.2025.

13.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про проведення засідання без участі представника.

У судове засідання 13.01.2025 представники сторін не з`явилися, належним чином повідомлялися про місце, дату та час проведення засідання.

Враховуючи те, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, судом вирішено розглянути по суті питання з розподілу заявлених до відшкодування витрат Позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до справи надано наступні копії документів:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 2885 від 12.05.2023;

- ордер серії АЕ № 1323035;

- договір № 02-10/1 про надання правової допомоги від 02.10.2024, пунктом 3.2 якого визначено розмір гонорару - 30 000 грн;

- акт № 1 від 10.12.2024 приймання - передачі наданих юридичних послуг на суму 30 000 грн.

В силу зазначеного, Позивач просить суд стягнути з Відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення щодо заявлених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вказує, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та/або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на зазначене, Позивачем та адвокатом погоджено гонорар за оплату послуг адвоката у фіксованому розмірі в розмірі 30 000 грн.

При цьому суд зазначає, що адвокатом у акті зазначено кількість затраченого ним часу та вартість однієї години роботи.

Згідно висновку, викладеному у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Дослідивши наданий Позивачем акт №1 приймання - передачі наданих юридичних послуг від 10.12.2024, суд зазначає, що останній містить перелік наданих адвокатом послуг із зазначенням кількості затраченого часу та вартості окремої послуги.

Зокрема, із вказаного акту вбачається, що адвокатом Позивача надавалася послуга: «Участь у 2 судових засіданнях в режимі відеоконференції в Господарському суді міста Києва у справі № 910/12911/24» із затратою 4 годин робочого часу та загальною вартістю 8 000 грн (2000 грн за 1 год робочого часу).

Суд зазначає, що згідно наявних у справі протоколів судового засідання від 25.11.2024 та 09.12.2024 представник Позивача брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції (поза приміщенням суду).

При цьому тривалість таких засідань становила 9 хв та 10 хв (заокруглено).

Відтак, на переконання суду, зазначення Позивачем затрати 4-ох годин робочого часу для участі в засіданнях в режимі відеоконференції є надмірним та необґрунтованим, що унеможливлює покладання таких витрат у заявленому розмірі на сторону Відповідача.

На переконання суду, за послуги участі адвоката у засіданні відшкодуванню Відповідачем підлягають 2 000 грн за 1 годину робочого часу адвоката, що повністю відповідає обсягу наданої послуги.

В силу зазначеного вище, Відповідачем підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу роботу на користь Позивача в розмірі 24 000 грн, які є розумними, співмірними зі складністю справи та розміром заявлених вимог.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірбіс-Схід» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/12911/24 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 64, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 32281519) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірбіс-Схід» (вул. Панікахи, буд. 20, кв. 6, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49055; ідентифікаційний код 44964316) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири) тисячі грн.

3. У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 14.01.2025

Суддя Антон ПУКАС