ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2025 р. Справа №910/8977/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024

у справі №910/8977/24 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"

про стягнення 28 718,36 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (далі - Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (далі - Товариство) заборгованості у розмірі 28 718,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство посилається на неналежне виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2017 до 01.06.2024, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 28 718,36 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства на користь Підприємства 28 718,36 грн боргу та 3 028,00 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 28 718,36 грн боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом, у зв`язку з чим клопотання відповідача про сплив строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим з огляду на порушення норм матеріального права.

Так, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не застосовано норми права, викладені у постановах Верховного Суду та необґрунтовано стягнуто з Товариства заборгованість за період з грудня 2017 року до квітня 2024 року, що об`єктивно не могла виникнути у відповідача, оскільки на той період не існувало зобов`язання зі сплати послуг з утримання будинків і споруд в силу того, що останній не був власником об`єкту нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 49, кв. 30, а укладений правочин, що слугував підставою для переходу права власності, не передбачав заміну боржника у зобов`язанні та переходу боргів до нового власника.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 апеляційну скаргу Товариства у справі №910/8977/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8977/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 18.12.2024.

28.11.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8977/24.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

09.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 - без змін.

Так, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено об`єктивно з дослідженням всіх доказів, які подані сторонами в ході розгляду справи та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно з інформаційною довідкою від 07.06.2024 №381963496 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач є власником квартири 30, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 49.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 багатоквартирний житловий будинок № 49 на вул. Предславинська, 49, в місті Києві, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 №509 "Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації" проведено закріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Липкижитлосервіс", "Печерська брама", "Хрещатик" та "Печерськжитло" на баланс Комунального підприємства "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва", яке відповідно до розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 28.01.2015 №48 перейменовано в Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва".

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 "Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва" створено Підприємство та передано на балансове утримання зазначений вище будинок.

Таким чином, Підприємство є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку № 49 по вулиці Предславинській у місті Києві.

Позивач стверджує, що відповідач не оплатив надані позивачем у період з грудня 2017 року до травня 2024 року житлово-комунальні послуги на суму 28 718,36 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених статтею 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", передбачена своєчасна сплата за спожиті житлово-комунальні послуги (пункт 10 частини 1).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, відповідач в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

- забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку, відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

- інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Однак, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не був укладений.

Пунктами 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, серед іншого укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність письмово оформленої двосторонньої угоди про надання житлово-комунальних послуг не позбавляє споживача обов`язку з щомісячної оплати фактично спожитих послуг до укладення відповідного договору.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач протягом грудня 2017 року - травня 2024 року надав відповідачу послуги з утримання будинків та прибудинкових територій на суму 32 253,57 грн.

Однак, відповідачем такі послуги за спірний період оплачені частково у розмірі 3 535,21 грн.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 28 718,36 грн (32 253,57-3 535,21) боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з таким виском місцевого господарського суду з огляду на таке.

Так, згідно з довідкою від 07.06.2024 №381963496 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Товариство з 08.04.2024 є власником квартири 30, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 49, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 08.04.2024 №54.

Аналогічна інформація міститься у витязі з Державного реєстру речових прав від 08.04.2024 №373230815, долученим відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Як стверджує відповідач, відділом приватизації житлового фонду Печерського району м. Києва за розпорядженням (наказом) від 07.02.2005 №44 зареєстровано спільну часткову власність на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

18.07.2008 спірне нерухоме майно передано в іпотеку за договором іпотеки, що посвідчений Ханіною А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1398, в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту від 18.07.2008 №06-038/425.

08.04.2024, у зв`язку з невиконанням взятих на себе фінансових зобов`язань, між іпотекодавцем-1 - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), іпотекодавцем-2 - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та іпотекодержателем - Товариством укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченим Антиповою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №54.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до пункту 1 наведеного договору, наявного у матеріалах справи, для задоволення вимог іпотекоджержателя, забезпечених договором іпотеки №02-10/3087, посвідченого Ханіною А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.07.2008 за реєстровим №1398 права за яким іпотекодержатель набув на підставі договору відступлення прав вимоги від 25.03.2024 посвідченого Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №956. Сторони дійшли згоди звернути стягнення на предмет іпотеки за таким договором іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя керуючись статтями 36, 37 Закону України "Про іпотеку" та застереженням про врегулювання вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки, та на підставі цього договору про задоволення вимог іпотекодержателя за взаємною згодою.

Згідно з пунктом 2 договору, на умовах, передбачених цим договором, іпотекодавці передають, а іпотекодержатель приймає у власність предмет іпотеки, нерухоме майно, а саме квартира загальною площею 84,70 кв.м, житловою площею 49,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності іпотекодавців на предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.02.2005 відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва, згідно з розпорядженням (наказом) від 07.02.2005 №44.

За змістом пункту 3 договору, згідно з умовами договору іпотеки, вищезазначена квартира була передана іпотекодавцями в іпотеку іпотекодержателю в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту від 18.07.2008 №06-038/425.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем.

В подальшому, 26.06.2024 між Товариством (продавець) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири №1352, за умовами якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) квартиру АДРЕСА_2 , за ціною та у порядку, що передбачені цим договором.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що Товариство було власником спірного нерухомого майна з 08.04.2024 до 26.06.2024.

Таким чином, на переконання колегії суддів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 806,00 грн за спожиті житлово-комунальні послуги у період з 08.04.2024 до 31.05.2024. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 підлягає скасуванню, в частині стягнення з відповідача 27 912,36 грн заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" 27 912,36 грн боргу, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 залишити без змін.

4. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №910/8977/24 викласти у наступній редакції:

" Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок, 13/2 літера "Б"; ідентифікаційний код 39761587) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, місто Київ, провулок Івана Мар`яненка, будинок 7; ідентифікаційний код 35692211) 806 (вісімсот шість) грн 00 коп боргу, 84 (вісімдесят чотири) грн 98 коп судового збору.

У решті позову відмовити.".

5. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, місто Київ, провулок Івана Мар`яненка, будинок 7; ідентифікаційний код 35692211) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок, 13/2 літера "Б"; ідентифікаційний код 39761587) 3 531 (три тисячі п`ятсот тридцять одна) грн 62 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/8977/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко