Справа № 909/986/23
Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
07.01.2025 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Безрука Н. К., розглянувши у відкритому судовому засіданні усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро", адвоката Галюлька Василя Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне
підприємство "Промелектро"
про стягнення грошових коштів в сумі 94 889, 67 гривень, з яких 28 900, 00 гривень грошових коштів сплачених за товар, 33 910, 67 гривень збитків, 5 780, 00 гривень штрафу та 26 299, 00 гривень неустойки,
від позивача: Ясногора Ігоря Вячеславовича (в режимі відеоконференції),
від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,
у жовтні 2023 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" про стягнення грошових коштів в сумі 94 889, 67 гривень, з яких 28 900, 00 гривень грошових коштів сплачених за товар, 33 910, 67 гривень збитків, 5 780, 00 гривень штрафу та 26 299, 00 гривень неустойки.
Ухвалою від 02.11.2023 суд, зокрема, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 23.11.2023.
20.02.2024 за вх. № 2896/24 до канцелярії суду від заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Броніслава Теплицького надійшло клопотання про погодження строків проведення експертизи.
20.02.2024 за вх. № 1529/24 до канцелярії суду від заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Броніслава Теплицького надійшов лист, яким до суду скеровано клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Олександра Лисенка (вх. №1530/24 від 20.02.2024) про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи у справі № 909/986/23 та матеріали означеної справи.
06.03.2024 за вх. № 3870/24 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина", адвоката Сокура В. В. , на виконання ухвали суду від 22.02.2024, надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів для проведення експертизи, а також надано згоду на залучення у справі спеціалізованої установи (електротехнічної лабораторії), яка уповноважена та має технічну можливість провести випробування та розбирання електродвигуна АИР 180S2 з метою встановлення причини виходу його із ладу
08.03.2024 за вх. № 4040/24 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" , адвоката Галюлька В. І., на виконання ухвали суду від 22.02.2024, надійшла заява, якою відповідач надав відомості необхідні для проведення експертизи, а також надав згоду на залучення у справі спеціалізованої установи (електротехнічної лабораторії), яка уповноважена та має технічну можливість провести випробування та розбирання електродвигуна АИР 180S2 з метою встановлення причини виходу його із ладу.
У повідомленні про неможливість надання висновку судової електротехнічної експертизи у господарській справі № 909/986/23, судовий експерт зазначає, що в ухвалі суду від 12.07.2024 за результатами розгляду клопотання та листа експерта зазначено, що сторони у справі не володіють інформацією щодо спеціалізованих установ, уповноважених та мають технічну можливість провести дослідження електродвигуна АИР 180S2 з метою встановлення причини виходу його із ладу. Отже станом на 19.08.2024 клопотання експерта не задоволено.
Відтак, на підставі частини 8 статті 69 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2.1. "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, експерт повернув надані на дослідження матеріали, та повідомив що ухвала суду від 23.11.2023 про призначення експертизи залишається без виконання.
Ухвалою від 13.09.2024 суд поновив провадження у справі № 909/986/23 та призначив підготовче засідання на 26.09.2024.
В судовому засіданні 26.09.2024 представник позивача, адвокат Ясногор І. В. заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні. В тому ж судовому засіданні протокольною ухвалою суд задовольнив означене клопотання представника позивача та оголосив перерву в судовому засіданні до 16.10.2024.
07.10.2024 за вх. № 8738/24 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" надійшло клопотання про призначення у справі судової електротехнічної експертизи.
Окрім цього, у судовому засіданні 17.12.2024 представник відповідача заявив клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та зазначив що документи які підтверджують здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" витрати на правничу допомогу долучені відповідачем до відзиву на позов.
Тією ж ухвалою суду від 17.12.2024 суд призначив розгляд усного клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро", адвоката Галюлька Василя Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні на 07.01.2025, запропонувавши позивачу надати до суду, в строк до 06.01.2025, письмові пояснення чи заперечення щодо усного клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
06.01.2025 за вх. № 90/25 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" надійшли заперечення щодо клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В судове засідання 07.01.2025 представник відповідача у справі не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Оскільки явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, з огляду на приписи частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку за можливе провести судове засідання без участі представника відповідача.
Розглянувши заявлене представником відповідача клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додаткові пояснення до нього, дослідивши наявні матеріали справи, Господарський суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, зважаючи на наступні обставини.
Як зазначено вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Орлівщина" до Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" про стягнення грошових коштів в сумі 94 889, 67 гривень, з яких: 28 900, 00 гривень грошових коштів сплачених за товар, 33 910, 67 гривень збитків, 5 780, 00 гривень штрафу та 26 299, 00 гривень неустойки залишено судом без розгляду, на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за заявою позивача.
Положення статті 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.
За правилами частини 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Згідно пунктів 1 - 3 частини 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України, судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови.
Так, у постанові Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 905/1840/21 зазначено, що у разі, якщо закінчено судове провадження (тобто, закрито провадження у справі/залишено позов без розгляду/вирішено спір по суті), і судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, суд у порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення до основного рішення у справі (ухвали про закриття провадження у справі; ухвали про залишення позову без розгляду; рішення/постанови за результатом розгляду справи по суті), яким закінчено провадження у справі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Отже, необхідною умовою для застосування норм частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.
Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/4347/17.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 619/1146/17 зазначено, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Тобто, частина 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Судом не встановлено того, що позивач від моменту звернення до суду із позовною заявою та до залишення позову без розгляду за його заявою діяв недобросовісно, зловживав процесуальними правами, протидіяв вирішенню спору, чи мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача.
Також, не встановлено судом обставин доведення відповідачем необґрунтованості дій позивача, які призвели до залишення позову без розгляду, надання доказів на підтвердження таких дій позивача чи свідчень зловживання ним своїми процесуальними правами при зверненні до суду з позовом та поданні заяви про залишення позову без розгляду тощо.
При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше). Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2024 у справі № 905/1840/21 вказав, що відповідно до положень статей 2, 4, 14, 130, 191 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відмова від позову за заявою позивача є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд.
Верховний Суд в зазначеній вище постанові від 06.03.2024 у справі № 905/1840/21 виходив з того, що подання позову (звернення позивача до суду за захистом порушеного права) не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже доступ до суду є правом особи, гарантованим державою. Так само і сам по собі факт подання заяви/клопотання про залишення позову без розгляду, чи то відмову від позову у справі не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу.
Відтак, суд зазначає, що саме по собі подання позову та в подальшому залишення його без розгляду за заявою позивача, не може бути розцінене як таке, що свідчить про необґрунтованість дій позивача, а відповідач не наводить та не обґрунтовує, в чому саме полягали необґрунтовані дії позивача.
Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро", адвоката Галюлька Василя Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/986/23.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. У задоволенні усного клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро", адвоката Галюлька Василя Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/986/23 відмовити.
2. Додаткова ухвала набирає законної сили 07.01.2025 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.
3. Повний текст додаткової ухвали складено - 09.01.2025.
Суддя В. В. Михайлишин