ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

16.01.2025м. ДніпроСправа № 904/154/25

за заявою фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до відповідача-1: Комунального підприємства "ТРАНСПОРТНА ІНФРАСТРУКТУРА МІСТА" Дніпровської міської ради, 49038, м.Дніпро, вул.128-ї Бригади Тероборони, буд.8,

відповідача-2: фізичної особи-підприємця Христиченко Костянтина Леонідовича, АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2

про забезпечення позову до пред`явлення позову

Суддя Панна С.П.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Ваган Дмитро Володимирович (далі - Заявник) 14.01.2025 року звернулась із заявою до Комунального підприємства "ТРАНСПОРТНА ІНФРАСТРУКТУРА МІСТА" Дніпровської міської ради та фізичної особи-підприємця Христиченко Костянтина Леонідовича, в якому просить суд постановити ухвалу, якою заборонити відповідачу-1, відповідачу-2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані з перешкоджанням у праві користування, організації, експлуатації, управління та розпорядження майданчиком для паркування, розташованим за адресою: м.Дніпро, вул.Березинська, в районі буд.7, який на теперішній час експлуатується ФОП Ваганом Д.В. на підставі Договору №487 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 22.07.2021р. та Акту приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Березинська, в районі буд.7 від 22.07.2021р., до вирішення спору по позовній заяві ФОП Вагана Д.В.

В обґрунтування заяви Заявник посилається на обставини оформлення договірних відносин між відповідачем-1 та відповідачем-2, зокрема: Заявник отримав телефонний дзвінок невідомої особи, яка зазначила про те, що є представником відповідача-2 та повідомила заявника про те, що між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений Договір №487 від 19.12.2024р. та акт приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної власності, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Березинська, загальною площею 368,0кв.м. в районі буд.7, після чого почала вимагати звільнити зазначений майданчик.

Заявник зазначає, що застосування заходу забезпечення позову, обраного останнім, не спричинить жодних збитків відповідачам у справі, а лише збереже існуюче становище до прийняття рішення по справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Додатково, суд звертає увагу, що у випадку, якщо заявник вважає, що підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення відсутні, заявник повинен вказати про це з наведенням відповідних мотивів. Саме наведені мотиви і будуть предметом оцінки суду для прийняття рішення про можливість вжиття заходів забезпечення позову без застосування зустрічного забезпечення.

Зазначення у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення необхідне для правильного та об`єктивного вирішення судом такої заяви.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в ухвалі від 21.08.2019 у справі №761/35501/17.

При цьому відповідно до ч.7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Зазначена норма має імперативний характер і передбачає не право суду на повернення заяви, а саме обов`язок такого повернення. Також, невиконання вимог ст. 139 кодексу щодо змісту заяви про забезпечення позову має наслідком повернення заяви, а не прийняття рішення про відмову у забезпеченні позову.

Отже, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України. З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню без розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх.№33-1/25 від 14.01.2024) - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Додаток (на адресу заявника): заява про забезпечення позову з доданими до неї документами.

Суддя С.П. Панна