УХВАЛА

м. Київ

06.01.2025Справа № 910/16148/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ГЦ капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПСУ (02099, місто Київ, вулиця Ялтинська, будинок 11) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" (02064, м. Київ, проспект Червоної Калини, 68, офіс 233) про стягнення 33 821 533,53 грн

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

27.12.2024 в системі «Електронний суд» ГЦ капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПСУ сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд-11" про стягнення збитків за договором підряду від 14.10.2022 №26-23 у розмірі 31 254 939,70 грн. та стягнення збитків за договором підряду від 26.10.2023 №43-23 у розмірі 2 566 594,43 грн. та була передана 31.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2022 між Головним центром капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (назву змінено на «Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України» (далі - Головний центр, Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУД-11» (далі - Відповідач, Підрядник), укладено договір підряду № 26-22 по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26 (інв. №101310021)» (далі - Договір № 26-22) загальна вартість робіт, що підлягала виконанню за договором, визначена на підставі динамічної договірної ціни і становила 64 712 078,62 грн.

26.10.2023 між Позивачем та Відповідачем укладено договір підряду № 43-23 на виконання додаткових будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів», за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26» (далі - Договір № 43-23).

Позивач вказує, що за результатами проведення контрольних обмірів, було встановлено замокання дерев`яних елементів даху та конструктивних елементів будівлі на відм. +14.800, +11.100, +7.800, +3.600, +0.400, 0.000 які призвели до пошкодження раніше виконаних робіт, що були оплачені Головним центром у відповідності до актів приймання виконаних робіт форми № КБ-2в від 27.12.2022 №1, від 27.12.2022 №2, від 27.12.2022 №3, від 28.12.2022 №4, від 28.12.2022 № 5, від 30.05.2023 року №6, від 27.07.2023 № 7, від 29.08.2023 № 8, від 29.08.2023 № 9, від 25.12.2023 №10 по Договору № 26-22 та актів №1 від 01.11.2023 та №2 від 16.11.2023 по Договору № 43- 23.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з Відповідача на користь Позивача за договором підряду від 14.10.2022 №26-23 збитки у розмірі 31 254 939,70 грн.; за договором підряду від 26.10.2023 №43-23 збитки у розмірі 2 566 594,43 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви та доданих до неї документів за територіальною підсудністю до господарського суду Львівської області з огляду на таке.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків договором підряду від 14.10.2022 №26-23 у розмірі 31 254 939,70 грн. та за договором підряду від 26.10.2023 №43-23 збитки у розмірі 2 566 594,43 грн. у зв`язку з неналежним виконанням робіт здійснених по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26 (інв. №101310021)» (далі - Договір № 26-22) та по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів», за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26» (далі - Договір № 43-23).

Приписи статті 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Вочевидь, термін «з приводу», що використаний законодавцем у юридичній конструкції ч. 3 ст. 30 ГПК України, в силу своєї загальності, може мати найширше тлумачення, яке тільки забажають учасники конкретного спору і суд. Саме тому тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України не може мати виключно казуального характеру (тлумачення з конкретної справи і стосовно конкретного випадку), оскільки це з невідворотністю призведе до того, що в окремих справах якісь категорії спорів, з числа неочевидних в аспекті ч. 3 ст. 30 ГПК, будуть віднесені до виключної підсудності, а деякі будуть виключені з неї. В підсумку такий підхід створить значну правову невизначеність, яка суперечить меті правосуддя і є неприпустимою. Тому вочевидь, що тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України, як і інших правових норм, повинно відбуватися не виключно казуальним шляхом, а з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою.

Встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у постанові від 13.07.1995 у справі «Miloslavsky vs United Kingdom» (заява №18139/91), у даному випадку на прикладі (стосовно) змісту терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону. Саме цим підходом і повинний керуватися кожний суд при тлумаченні норм права. Зазвичай порада юриста ґрунтується на усталеній практиці застосування судами конкретної правової норми. Норми процесуального права не є виключенням.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі у справі № 911/2390/18 (постанова від 16.02.2021р.) вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

ЦК України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки заявлені збитки виникли у зв`язку із здійсненими роботами по «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26 (інв. №101310021)» та по об`єкту: «Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію «Прикордонник-Немирів», за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26», а відтак даний спір у відповідності до вимог частини третьої статті 30 ГПК України має розглядатись за місцезнаходженням майна, тобто господарським судом Львівської області.

Подібна позиція також викладена в Постанові Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 по справі №913/703/20.

У згаданій постанові суд дійшов наступного висновку: «На підставі зазначеного, з огляду на приписи ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, та зважаючи на те, що спір у даній справі виник з договору будівельного генпідряду від 24.04.2019 № 60, за умовами якого місцем виконання робіт по договору (реконструкція самопливного каналізаційного колектору L-2700м) визначено вулиці: Південна, Луганська, Мала Садова, Коцюбинського, Садова, Буткова, Зарічна до КНС № 1, у м. Старобільську Луганської області, колегія суддів дійшла висновку про доцільність розгляду спору про стягнення 7079496,60 грн у зв`язку з неповним виконанням відповідачем зобов`язань по договору будівельного генпідряду від 24.04.2019 № 60, а також нарахованих на зазначену суму інфляційних нарахувань в сумі 360752,95 грн та 3% річних в сумі 286307,07 грн, - за місцем виконання зазначеного договору будівельного генпідряду, що за територіальною юрисдикцією (підсудністю) віднесено до компетенції Господарського суду Луганської області».

Водночас, поняття виключної підсудності позбавляє не тільки суд, а і самого позивача в усіх випадках змінювати місце розгляду господарського спору. Відповідно до ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються, проте, порушення виключної територіальної підсудності матиме прямим правовим наслідком ухвалення рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з викладеним, з огляду на те, що місцем виконання робіт за договором підряду від 14.10.2022 №26-23 та за договором підряду від 26.10.2023 №43-23 є Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та імперативний припис ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, матеріали позовної заяви ГЦ капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПСУ, слід направити за виключною підсудністю до господарського суду Львівської області.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Керуючись статтями 30, 31, 230, 234, 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Передати матеріали позовної заяви ГЦ капітального будівництва, реконструкції та закупівель ДПСУ за територіальною підсудністю до господарського суду Львівської області (вулиця Личаківська, 128, Львів, Львівська область, 79014).

Ухвала набрала законної сили 06.01.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ