ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2025 р. Справа №926/1865/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.,

розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління»

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.2024 (повний текст рішення складено 11.10.2024, суддя Гурин М.О.)

у справі № 926/1865/24

за позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління»

до відповідача Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 20400,00 грн

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» (далі КП «Адміністративно-технічне управління»/підприємство) 16.07.2024 звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (далі Департамент) 20400,00 грн заборгованості за надані послуги з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі на території Чернівецької міської територіальної громади.

Розглянувши позовні вимоги КП «Адміністративно-технічне управління» Господарський суд Чернівецької області в рішенні від 10.10.2024 відмовив в задоволенні таких, з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаного договору №11 ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі», відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували як факт укладення між сторонами вищевказаного договору так і доказів, які б підтверджували факт надання послуг саме за спірним договором.

Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку, позаяк вважає висновки місцевого господарського суду, наведені в рішенні помилковими та зазначає, що договір № 11 ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі» не є предметом даного спору, натомість дослідженню в межах цього спору підлягає сам факт надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі на суму 20400 грн. Позивач стверджує, що надіслав на адресу відповідача акт надання послуг за № 16 від 28.04.2022, про що свідчить експрес-накладна від 28.10.2022. Водночас, листом від 29.11.2022 Департамент просив позивача надати акт наданих послуг (без зазначення дати складення акта), однак позивачем не може бути надано такого, оскільки інформація про акт № 16 від 28.04.2022 відображена у звітності за 2 квартал 2022. Таким чином, за твердженням позивача, послуги надані, однак не оплачені відповідачем.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апелянта та зазначив, що як на підставу позовних вимог підприємство покликається саме на укладений між сторонами укладено договір №11ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі». В рамках цього договору, позивачем ніби то було надано відповідачу відповідні послуги з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі на території Чернівецької міської територіальної громади на суму 20400,00 грн. В якості підтвердження результатів наданих послуг посилається на протокол №1 від 10.02.2022 та протокол №1/1 від 11.02.2022 про дослідження повітря населених пунктів. Водночас, позивач не надав суду підписаного між сторонами договору №11ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі», який підтверджував би взяті на себе відповідачем зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг. Відповідач повідомляє, що Департаментом такий договір із КП «Адміністративно-технічне управління» не укладався. Також, в матеріалах справи відсутній протокол №1/1 від 11.02.2022 про дослідження повітря населених пунктів, на який посилається позивач в якості підтвердження надання відповідачу послуг, а наявний у матеріалах справи протокол №1 від 10.02.2022 стосується надання позивачем послуг відповідачу зовсім по іншому договору. З огляду на вказане, відповідач не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, з врахуванням ціни позову, розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» здійснюється Західним апеляційним господарським судом без виклику представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на таке:

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обґрунтування своїх позовних вимог підприємство покликається на порушення Департаментом своїх зобов`язань, які виникли з договору за №11 ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі». Водночас, Департамент заперечує факт підписання між сторонами такого договору, як і заперечує факт існування такого договору.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) волевиявлення учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 Цивільного кодексу України.

Отже, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини 2, 4 ст. 207 ЦК України).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що підписаний договір за №11 ХЛ від 24.01.2022 «Про надання послуг з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі» у справі відсутній, а позивачем не поданий ні в суд першої, ані в суд апеляційної інстанцій. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про факт укладення спірного договору чи виконання за таким договором зобов`язань, які випливають з його змісту. Судова колегія критично оцінює покликання апелянта на акт надання послуг за № 16 від 28.04.2022 та доводи про надіслання вказаного акта відповідачу, оскільки в матеріалах справи міститься копія відповідного акта, на якій відсутній підпис замовника, а з експрес-накладної №5539 від 28.10.2022 неможливо встановити що саме було надіслано і чи отримана дана кореспонденція відповідачем.

Разом з тим, суд відхиляє покликання апелянта на гарантійний лист №23/01-27/423 від 08.02.2022, яким відповідач гарантував оплату за надані йому послуги з визначення концентрації шкідливих речовин в атмосферному повітрі на території Чернівецької міської територіальної громади на суму 20400,00 грн, оскільки зі змісту вказаного листа слідує, що Департаментом гарантувалась оплата за договором від 16.11.2022 №461 який підписаний між сторонами, тоді як жодної згадки про договір №11 ХЛ від 24.01.2022 такий гарантійний лист не містить. Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказане, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом було надано належну оцінку наявним у справі доказам, а також доводам позивача і відповідача, відтак суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» відмовити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.2024 у справі № 926/1865/24 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік