ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"03" січня 2025 р.м. Одеса № 916/5754/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши матеріали вх. № 5902/24 від 30.12.2024

за позовом: Одеської міської ради

до відповідачів: 1) ОСОБА_1 ,

2) Фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірина

Олександрівна,

приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Машкіна Ніна

Олександрівна

про визнання протиправними та скасування рішень приватних нотаріусів, визнання недійсним договору оренди та про зобов`язання звільнити земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Одеська міська рада звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою від 26.12.2024 (вх. № 5902/24 від 30.12.2024) до відповідачів ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 11.03.2020 № 51552260 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: м. Одеса, пров. Матросова Олександра, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни від 15.04.2020 № 51985213 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: м. Одеса, пров. Матросова Олександра, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Машкіної Ніни Олександрівни від 22.05.2020 № 52348287 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нежитлових приміщень ресторану за адресою: м. Одеса, пров. Матросова Олександра, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати недійсним договір оренди від 22.05.2020, укладеного між Качуренком Володимиром Юрійовичем та фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Машкіною Ніною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 334;

- зобов`язати Качуренка Володимира Юрійовича звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 53,2 кв.м. шляхом демонтажу тимчасових споруд за адресою: м. Одеса, пров. Матроосова Олександра, 1, які позначені на технічних паспортах від 04.03.2020 та від 10.04.2020, виданих фізичною особою-підприємцем Михайленком В`ячеславом Федоровичем як " 10-зал".

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. П. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що за правилами господарського судочинства також розглядаються справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно характер спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників процесу.

За ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу (тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями), а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, НЕ підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Отже, ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18, від 25.02.2020 у справі № 916/385/19 та постановах Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 920/277/22, від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

Визначаючи юрисдикційність спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 у справі № 925/352/22.

Ст. 21 ГПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно з ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів поданої позовної заяви вбачається, що спір виник через незаконні (на думку позивача) рішення державних реєстраторів від 11.03.2020 № 51552260, від 15.04.2020 № 51985213, від 22.05.2020 № 52348287 щодо нежитлового приміщення ресторану загальною площею 266,1 кв.м. за адресою: м. Одеса, пров. Матросова,1, у зв`язку з реєстрацією всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, як нежитлових приміщень ресторану, що призвело до безпідставного збільшення площі об`єкта зазначеного нерухомого майна та до самовільного зайняття Качуренком Володимиром Юрійовичем земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що, як вважає позивач, є штучним створенням передумов для подальшого набуття речових прав на земельну ділянку комунальної власності.

Позивач також повідомляє, що група тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_1 раніше розміщувалася відповідно до Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі та на підставі договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 19.08.2020 № 869/20, укладеного між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (зазначеного в позові як Відповідач-2) і паспорту прив`язки від 07.08.2020 №01-08/788, виданого Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради.

Позивач також вказує, що внаслідок безпідставності набуття Качуренком Володимиром Юрійовичем права власності на об`єкт нерухомого майна, останній не мав права здавати його в оренду відповідачу 2 - ФОП Колбасюку Дмитру Володимировичу, у зв`язку з чим просить суд визнати договір оренди недійсним, зобов`язати Качуренка Володимира Юрійовича звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та у зв`язку з використанням всієї площі спірного нерухомого майна у підприємницькій діяльності, вважає, що спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Таким чином, спір виник між Одеською міською радою, фізичною особою Качуренком Володимиром Юрійовичем та фізичною особою-підприємцем Колбасюком Дмитром Володимировичем.

Натомість, позивачем, в порядку встановленому ст. 162 ГПК України, не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги до фізичної особи Качуренка Володимира Юрійовича, та не зазначено доказів на підтвердження обставин використання Качуренком Володимиром Юрійовичем нерухомого майна (нежитлових приміщень ресторану) для ведення власної господарської (підприємницької) діяльності та реєстрації останнього як фізичної-особи підприємця.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Втім, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі

№ 922/1830/19 (пункт 6.40) виснувала, що у спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.

Також, позивачем не обґрунтовано підстави та можливість об`єднання позовних вимог в одному позові у відповідності до ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позов Одеської міської ради слід залишити без руху.

З огляду на викладене, господарський суд повідомляє позивача, що способом усунення недоліків позовної заяви є подання до канцелярії суду заяви про усунення недоліків, з урахуванням виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 162, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Одеської міської ради до відповідачів Качуренка Володимира Юрійовича, Фізичної особи-підприємця Колбасюка Дмитра Володимировича залишити без руху.

2. Встановити Одеській міській раді строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали суду шляхом:

- викладення обставин та правових підстав, якими обґрунтовуються вимоги до фізичної особи Качуренка Володимира Юрійовича в порядку господарського судочинства, та зазначення доказів на підтвердження обставин використання Качуренком Володимиром Юрійовичем нерухомого майна (нежитлових приміщень ресторану) для ведення власної господарської (підприємницької) діяльності та реєстрації останнього як фізичної-особи підприємця;

- обґрунтування підстав та можливість об`єднання позовних вимог в одному позові у відповідності до ч. 1 ст. 173 ГПК України.

3. Повідомити Одеську міську раду, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили 03.01.2025 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Мусієнко