РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2025Справа № 910/12678/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", м. Київ

в особі Південної філії Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Волинь", м. Київ

про стягнення 3 307,92 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.10.2024 року Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Волинь" (відповідач) суми заборгованості в розмірі 3 307,92 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів №13-2355 від 27.07.2020 року в частині оплати наданих позивачем послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 року матеріали справи №910/17382/23 було передано на розгляд судді Морозову С.М.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлялась ухвала суду від 23.10.2024 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №400 не отримав ухвалу суду від 23.10.2024 про відкриття провадження у справі, в результаті чого конверт було повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення з відбитком календарного штемпелю про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/12678/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (далі - замовник) укладено Договір на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів №13-2355 (надалі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого виконавець зобов`язується протягом всього строку дії цього Договору проводити заходи щодо забезпечення ЕМС РЕЗ, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію.

У відповідності до п. 2.2.2. Договору замовник зобов`язується своєчасно сплачувати на користь виконавця плату за виконання робіт.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що розрахунок ціни робіт здійснюється на підставі Додатку до договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно із п.п. 3.2., та 3.3. Договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт підписаними обома сторонами. Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за виконані роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи. У випадку непідписання замовником актів виконаних робіт, без вмотивованої відмови у прийнятті робіт по закінченню строку, вказаного у п. 3.3.1. Договору, акти вважаються підписаними, а роботи прийнятими та підлягають оплаті.

У п. 3.4. Договору передбачено, що розрахунки між виконавцем і замовником проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на поточний рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був оформлений та надісланий рахунок.

Цей Договір укладений на 1 календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний строк тривалістю 1 календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі. (п. 6.1. та 6.2. Договору).

Оскільки в матеріалах справи відсутні заяви сторін про припинення дії цього договору, згідно умов п. 6.2. Договору цей договір неодноразово було пролонговано та відповідно є чинним на час ухвалення рішення.

Додатком №1 до Договору сторонами узгоджено вартість тарифу.

У період з січня 2022 по липень 2024 позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги з на загальну суму 3 307,92 грн, що підтверджується наступними актами про виконання робіт:

- №22-14-241 від 31.01.2022 (рахунок №241 від 20.01.2022 на суму 150,36 грн);

- №22-14-944 від 28.02.2022 (рахунок №944 від 21.02.2022 на суму 150,36 грн);

- №22-14-4685 від 30.09.2022 (рахунок №4685 від 29.09.2022 на суму 150,36 грн);

- №22-14-5123 від 31.10.2022 (рахунок №5123 від 26.10.2022 на суму 150,36 грн);

- №23-14-357 від 31.01.2023 (рахунок №357 від 25.01.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-868 від 28.02.2023 (рахунок №868 від 21.02.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-1194 від 31.03.2023 (рахунок №1194 від 23.03.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-2297 від 31.05.2023 (рахунок №2297 від 23.05.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-2833 від 30.06.2023 (рахунок №2833 від 26.06.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-3341 від 31.07.2023 (рахунок №3341 від 26.07.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-3797 від 31.08.2023 (рахунок №3797 від 24.08.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-4306 від 29.09.2023 (рахунок №4306 від 25.09.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-4822 від 31.10.2023 (рахунок №4822 від 25.10.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-5302 від 30.11.2023 (рахунок №5302 від 23.11.2023 на суму 150,36 грн);

- №23-14-5865 від 29.12.2023 (рахунок №5865 від 22.12.2023 на суму 150,36 грн);

- №24-14-316 від 31.01.2024 (рахунок №316 від 25.01.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-767 від 29.02.2024 (рахунок №767 від 22.02.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-1266 від 29.03.2024 (рахунок №1266 від 25.03.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-1695 від 30.04.2024 (рахунок №1695 від 25.04.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-2140 від 31.05.2024 (рахунок №2140 від 27.05.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-2638 від 28.06.2024 (рахунок №2638 від 25.06.2024 на суму 150,36 грн);

- №24-14-3059 від 31.07.2024 (рахунок №3059 від 23.07.2024 на суму 150,36 грн).

Ці акти разом із рахунками на оплату були направлені відповідачу, що підтверджується витягами із поштових реєстрів.

Оскільки відповідачем акти наданих послуг не підписано, при цьому, заперечень щодо наданих послуг у встановлений договором строк також не надано, ці послуги згідно з умовами п. 3.3. Договору вважаються прийнятими у повному обсязі.

Разом із тим, відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 3 307,92 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 3 307,92 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором послуг.

Статтею 901 ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено вище, на підставі Договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 3 307,92 грн, що підтверджується зазначеними вище актами.

Відповідно до п. 3.4. Договору розрахунки між виконавцем і замовником проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на поточний рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був оформлений та надісланий рахунок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи, що відповідачем не здійснено оплату наданих позивачем послуг в повному обсязі, суд дійшов до висновку, що у встановлений 3 307,92 грн, погашена не була; позивачем належним чином відповідно до статей 525, 526, 655, 712, 901, 903 ЦК України та статей 181, 193 ГК України доведена, документально підтверджена і відповідачем не спростована.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 3 307,92 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 3 307,92 грн.

Судовий збір, у розмірі 2 422,40 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Волинь» (, місцезнаходження: 02222, м. Київ, вул. Пухівська, буд. 1-А) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (, місцезнаходження: 03179, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 151) суму боргу в розмірі 3 307,92 грн (три тисячі триста сім гривень 92 копійки) та суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривни 40 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МОРОЗОВ