номер провадження справи 4/25/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2025 Справа № 908/403/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участю секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі №908/403/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ДНІПРОМЕТЦЕНТР», (49000, м. Дніпро, пр. Мануйлівський, буд. 11, прим. 32)

до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція», (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 3 979 083, 13 грн

за участю представників учасників справи:

від заявника (відповідача, боржника): Левченко О.О., в режимі відеоконференції, в порядку самопредставництва на підставі виписки з ЄДР;

від стягувача (позивача): не з`явився

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі №908/403/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ДНІПРОМЕТЦЕНТР» (далі ТОВ «НВП «ДНІПРОМЕТЦЕНТР») до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі АТ «НАЕК «Енергоатом») в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (далі ВП «ЗАЕС») про стягнення 3 979 083,13 грн заборгованості за договором поставки товару № 53-121-01-21-10478 від 21.07.2021, в тому числі 2 693 973,72грн основного боргу за поставлений товар, 199 036,04 грн 3 % річних та 1 086 073,37грн інфляційних втрат задоволено повністю.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі «ВП ЗАЕС» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі № 908/403/24 без змін.

На виконання зазначеного судового рішення 26.12.2024 видано відповідний наказ.

До Господарського суду Запорізької області 31.12.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «НАЕК «Енергоатом» надійшла заява (сформована в системі «Електронний суд» 31.12.2024, зареєстрована в канцелярії за вх. № 25614/08-08/24 від 31.12.2024) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024, у справі №908/403/24 до 22.04.2025.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.12.2024 заяву передано для розгляду судді Господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 03.01.2025 № П-16/25, враховуючи перебування судді Зінченко Н.Г. у відпустці з 31.12.2024 по 03.01.2025 та з 06.01.2025 по 07.01.2025, призначено повторний розподіл судової справи № 908/403/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2025 заяву про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024, у справі №908/403/24, передано для розгляду судді Лєскіній І.Є.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.01.2025 вказану заяву прийнято до розгляду суддею Лєскіною І.Є., судове засідання з розгляду заяви призначено на 10.01.2025 о 10 год. 30 хв., про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлено учасників справи.

Від заявника 06.01.2025 надійшла заява про участь у судовому засіданні 10.01.2025 о 10 год. 30 хв. у справі №908/403/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.01.2025 заяву задоволено. Ухвалено здійснювати проведення судового засідання 10.01.2025 о 10 год. 30 хв. у справі №908/403/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника відповідача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.

Від стягувача (позивача) 07.01.2025 через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву боржника (відповідача) про відстрочення виконання рішення суду. Стягувач зазначив, що подана заява необґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами. Заперечуючи проти заяви, стягувач вказує на те, що строк для оплати за договором № 53-121-01-21-10478 від 21.07.2021 настав 27.12.2021, тобто заборгованість виникла у відповідача ще до введення на території України воєнного стану та окупації. Позивач до теперішнього часу не отримав у повному обсязі грошові кошти за поставлений в липні-жовтні 2021 року відповідачу (боржнику) товар. Також звертає увагу на те, що боржник посилаючись на скрутне фінансове становище, не наводить жодних обставин та доказів, які б свідчили, що у строк, на який боржник просить відстрочити виконання рішення суду, фінансове становище останнього покращиться та у нього буде можливість виконати прийняте судом рішення. Відповідачем також не було подано до суду належних доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, але не виключно, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на його рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності тощо. Крім того, складний фінансовий стан відповідача не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану. У задоволенні заяви просив відмовити.

У судовому засіданні 10.01.2025 здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою відеоконференцзв`язку за клопотанням представника боржника.

Судом перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні представника боржника (відповідача).

Представник стягувача (позивача) в судове засідання не з`явився. У запереченні на заяву просив суд провести судове засідання без участі його представника.

Беручи до уваги обмеженість розгляду заяви визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника стягувача за наявними у справі документами.

Представник боржника підтримав подану заяву повністю з підстав, викладених у ній. Просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі № 908/403/24 до 22.04.2025.

Судом оголошено короткий зміст заперечень стягувача на заяву про відстрочення виконання рішення.

За наслідками судового засідання постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви, проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі №908/403/24 до 22.04.2025, заслухавши пояснення представника заявника, врахувавши заперечення стягувача, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з такого.

Стаття 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Отже, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Із системного аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Питання про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

Отже, питання щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватись господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Мотивуючи подану заяву, боржник зазначає таке.

НАЕК «Енергоатом» було створено на базі майна атомних електростанцій України та їх інфраструктури відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1996 року № 1268. Цією постановою на НАЕК «Енергоатом» покладено функції експлуатуючої організації.

Відповідно до статуту НАЕК «Енергоатом», підприємство утворено з метою виробництва електричної енергії, забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безпеки під час будівництва, введення в експлуатацію та зняття з експлуатації ядерних установок, безперебійного енергопостачання суб`єктів господарювання та населення, а також у межах своєї компетенції забезпечення постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики, радіаційних аварій у промисловості, дотримання вимог ядерного законодавства, норм та правил з ядерної та радіаційної безпеки.

У 2021 році Кабінет Міністрів України розпорядженням від 20.01.2021 № 50-р взяв на себе функції управління єдиним майновим комплексом НАЕК «Енергоатом».

АТ «НАЕК «Енергоатом» забезпечує більше 55 % потреби України в електроенергії та належить до суб`єктів господарської діяльності, у власності та користуванні яких об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до вимог Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

Дохід «НАЕК «Енергоатом» на 99 % складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її філіями (відокремленими підрозділами) атомними електростанціями.

Компанія є оператором чотирьох атомних електростанцій України, на яких експлуатується 15 атомних енергоблоків (13 енергоблоків типу ВВЕР-1000 і два - ВВЕР-440) загальною встановленою потужністю 13835 МВт, 2 гідроагрегати Олександрівської ГЕС (25 МВт), 3 гідроагрегати Ташлицько ГАЕС (453 МВт) (гідроагрегат № 3 у 2022 році було приєднано до енергосистеми).

У структурі електроенергії, виробленої відокремленими підрозділами, до моменту окупації військовими російської федерації найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме Запорізькою АЕС, оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України 6 енергоблоків належать Запорізькій АЕС.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні запроваджений воєнний стан, який був неодноразово продовжений Указами Президента України.

Місто Енергодар Запорізької області та філія «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» 04 березня 2022 року були захоплені військовими формуваннями рф та до теперішнього часу перебувають в окупації.

Енергодарська міська територіальна громада (код: UA0019947), в межах якої розташовані виробничі потужності відповідача, включена до «Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (пп. «Василівський район» п. 4 «Запорізька область» р. ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» цього Переліку), з зазначенням дати виникнення можливості бойових дій: 04.03.2022.

У зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Запорізької області, один з найбільших стратегічних об`єктів України знаходиться під значним впливом загрозливих для ядерного об`єкту факторів, а саме обстрілів технічних споруд та будівель, ядерних блоків та самого міста Енергодар.

Із моменту окупації «Запорізька АЕС» працювала в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях. З 11 вересня 2022 року ВП ЗАЕС повністю зупинена (шість енергоблоків-«тисячників» сумарною потужністю 6000 МВт тимчасово окупованої Запорізької АЕС наразі не працюють), тобто відпуск електричної енергії у мережу зі станції не здійснюється.

Запорізька АЕС є найбільшою в Європі та має загальну встановлену потужність 6 000 МВт, що складає велику частину загальної встановленої потужності всіх атомних електростанцій Компанії - 13 835 МВт.

У розпорядженні ЗАЕС також знаходиться сухе сховище відпрацьованого ядерного палива загальною місткістю до 9 000 відпрацьованих паливних збірок.

12 жовтня 2022 року Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію №A/RES/ES 11/47, оголосивши анексію недійсною з точки зору міжнародного права. Міжнародне агентство з атомної енергії підтримало дану Резолюцію. Окупація атомної станції несе надзвичайні безпекові та екологічні ризики світового масштабу, а також ризики щодо енергетичної незалежності України.

В умовах збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації Запорізької АЕС склалися умови, які унеможливили виконання заходів з обґрунтування довгострокової експлуатації енергоблоків ЗАЕС, про що було повідомлено Держатомрегулювання. 10 лютого 2023 року Держатомрегулювання своїм рішенням обмежило експлуатацію енергоблоків №№ 3, 4, 5, 6 ВП ЗАЕС (блоки, які перебувають у холодному стані) через порушення вимог ядерної та радіаційної безпеки. Зокрема, йдеться про розташування ворожої військової техніки та зброї на території станції, пошкодження ліній зв`язку з енергетичною системою України. Крім того, через простій станції та зупинку всіх її енергоблоків відбувається постійна поступова деградація систем та обладнання. Всі шість реакторів ЗАЕС переведені у режим «холодний зупин».

На теперішній час відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії.

Зазначені втрати потужностей вкрай негативно вплинули на фінансовий стан відповідача. За 2022 рік «НАЕК «Енергоатом» отримані збитки в розмірі 12,4 млрд гривень (чистий фінансовий збиток відповідно до Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік). За 2023 рік АТ «НАЕК «Енергоатом» отримані збитки в розмірі 11,3 млрд грн (чистий фінансовий збиток відповідно до Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2023 рік). За перше півріччя 2024 року отримані збитки в розмірі 9,02 млрд грн (звіт про фінансові результати за півріччя 2024).

Поряд з цим, постійні ракетні атаки рф на енергетичну інфраструктуру України безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України. Через зниження частоти в енергосистемі України на енергоблоках спрацьовує система аварійного захисту, внаслідок чого енергоблоки автоматично відключаються та працюють у проектному режимі, без генерації у вітчизняну енергосистему.

Виконуючи функції експлуатуючої організації (оператора) атомних електростанцій, НАЕК «Енергоатом», відповідно до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зобов`язане першочергово забезпечувати безпечну експлуатацію ядерних установок. Відповідно, наявні ресурси, в тому числі грошові кошти, НАЕК «Енергоатом» спрямовує в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС.

Поряд з цим, АТ «НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу філії «ВП ЗАЕС», не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу.

За таких обставин, об`єктивно унеможливлені своєчасні та у повному обсязі розрахунки перед позивачем.

У судовому засідання представник боржника додатково пояснив, що строк, на який заявник просить відстрочити виконання судового рішення, визначений з урахуванням максимально можливого передбаченого законом строку. Пояснив, що боржник планує за час відстрочення акумулювати необхідні кошти. Вказав, що боржником рішення в добровільному порядку не виконувалось, навіть частково.

На підтвердження викладених у заяві про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі №908/403/24 обставин заявник надав суду докази (документи у копіях): звіт про фінансові результати ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2022 рік, звіт про фінансові результати ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2023 рік, звіт про фінансові результати ДП «НАЕК «Енергоатом» за півріччя 2024 року, положення про філію «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Оцінивши аргументи заявника та дослідивши надані ним докази, суд зазначає таке.

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України та триває й на теперішній час.

Разом з цим, введення воєнного стану на території України не означає, що боржник не може здійснювати статутну діяльність та набувати кошти. Суд зазначає, що введення воєнного стану негативним чином впливає на можливість ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання, не лише відповідача (боржника), але й позивача (стягувача).

Суд також бере до уваги, що заборгованість за договором поставки № 53-121-01-21-10478 від 21.07.2021, невиконання умов якого в частині оплати поставленого товару стало підставою для звернення позивача до суду та ухвалення рішення від 22.04.2024 у справі №908/403/24 про стягнення з відповідача коштів, виникла у грудні 2021 року, тобто до введення воєнного стану.

Сам по собі факт погіршення майнового стану заявника не може бути достатньою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Складне фінансове становище АТ «НАЕК «Енергоатом», яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Подібні висновки неодноразово викладались Верховним Судом у його постановах (до прикладу, у постанові від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17, від 13.11.2018 у справі №910/2376/18 та інші).

Дане твердження також знаходить своє відображення в практиці Європейського суду з прав людини (яка на підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується судом як джерело права), відповідно до якої відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші).

Суд зазначає, що боржником не надано належних доказів, які б свідчили про його неплатоспроможність: зокрема, але не виключно, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на його рахунках, довідки про відсутність у власності рухомого та нерухомого майна тощо.

Проаналізувавши надані АТ «НАЕК «Енергоатом» звіти про його фінансові результати, суд зазначає, що хоча товариство за показником «чистий фінансовий результат» є збитковим, але розмір збитків 2023 року в порівнянні з показником аналогічного періоду 2022 року зменшено на 1,15 млрд грн, що демонструє позитивну динаміку. Аналогічним чином позитивною є динаміка зменшення збитковості в першому півріччі 2024 року в порівнянні з аналогічним періодом попереднього року.

Заявником не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б підтверджували його спроможність виконати судове рішення після надання відстрочення до 22.04.2025.

Суд також бере до уваги те, що Порядком визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану (далі Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 101, встановлено процедуру визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості України (далі Мінстратегпром) розглядає пакет документів та приймає рішення про включення або про відмову у включенні підприємства до переліку, про що видається відповідний наказ.

Наказом Мінстратегпрому від 02.08.2024 № 95 акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» () включено до переліку підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.23 № 101.

Отже, на підставі абз. 12 п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» вчинення виконавчих дій у всіх виконавчих провадженнях, за якими боржником є акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», підлягає зупиненню на період дії воєнного стану в Україні.

Судом також враховано: матеріальні інтереси сторін, ступінь вини відповідача (боржника, заявника) у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави, нездійснення боржником жодних дій, спрямованих на навіть часткове виконання судового рішення (відсутність жодних перерахувань коштів стягувачу).

Суд також спирається на сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру». А у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале не виконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про відсутність (станом на час постановлення цієї ухвали) правових підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі № 908/403/24.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2024 у справі № 908/403/24 відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.01.2025.

Суддя І.Є. Лєскіна