ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.01.2025м. СумиСправа № 920/1232/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи №920/1232/24 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС» (вул. Степана Олійника, буд. 9, кв. 105 м. Київ, 02068; код за ),

до відповідача фізичної особи-підприємця Пономаренка Олександра Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ),

про стягнення 54751,13 грн

установив:

04.10.2024 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 24.01.2022 №КОМ-99803/22 в розмірі 54751,13 грн, а саме: 37808,99 грн основний борг, 6105,06 грн інфляційне збільшення, 10837,08 грн 15% річних, а також 2422,40 грн судового збору.

07.10.2024 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким Пономаренко Олександр Дмитрович з 31.08.2015 зареєстрований як фізична особа-підприємець з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/1232/24 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та системи «Електронний суд» лише позивач має зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд».

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 07.10.2024 про відкриття провадження у справі №920/1232/24 надіслана сторонам відповідно до вимог ч.ч. 6-7 ст.6 ГПК України (позивачу - до його електронного кабінету, відповідачу - на адресу місцезнаходження та електронну адресу за даними ЄДРПОУ та на адресу, зазначену у договорі від 24.01.2022 №КОМ-99803/22).

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та його представника 07.10.2024 о 22:11.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа копію даної ухвали доставлено до електронної скриньки ФОП Пономаренка О.Д. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 07.10.2024.

Копія ухвали від 07.10.2024 у справі №920/1232/24, направлена на адресу відповідача - ФОП Пономаренко О.Д. , АДРЕСА_2 , 29.10.2024 повернута суду поштовим відділенням як невручена.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 07.10.2024 у справі №920/1232/24, надіслану за адресою місцезнаходження ФОПР Пономаренко О.Д. за даними ЄДРПОУ, відповідач отримав 15.10.2024.

Таким чином, як позивач, так і відповідач були належним чином повідомлені про розгляд справи №920/1232/24.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статей 209, 210 ГПК України судом з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно зі статтею 233 ГПК України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА» (далі - комісіонер) та фізичною особою-підприємцем Пономаренком Олександром Дмитровичем (далі - комітент, відповідач) укладено договір №КОМ-99803/22 (далі - договір), за яким визначено:

-товари - бензин, дизельне паливо, AdBlue, зріджений нафтовий газ-паливо, інші види нафтопродуктів та продуктів нафтопереробки;

-послуги - всі послуги, які надаються з використанням картки або її ідентифікаційних даних, в т.ч. мийка; паркінг (стоянка); автосервіс; дороги (можливість оплати карткою використання платних доріг, автострад (Російської Федерації, Республіки Білорусь, Республіки Польща, Литви, Латвії, Німеччини, Бельгії, Королівства Швеції, Королівства Норвегії, Королівства Данії, Люксембургу, Нідерландів, Швейцарської Конфедерації, Франції, Іспанії, Португальської Республіки, Італії, Угорщини, Словаччини, Республіки Словенія, Румунії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Австрійської Республіки, Чеської Республіки, тощо), тунелів (Herrentunnel Німеччина, Liefkenshoek в Бельгії, Mont Blanc Tunnel, Frejus Tunnel, тощо), використання Послуги Дороги передбачає окрему реєстрацію конкретної Послуги); паром - можливість оплати Карткою за паромні перевезення транспортного засобу; рола (можливість оплати за послуги перевезення транспортного засобу залізницею), «Повернення VAT», послуга користування карткою (при використанні картки для оплати проїзду платними дорогами)» та ін;

-Web-Послуги - містять у собі дистанційне (комп`ютерне) обслуговування комітента (підтримку особистого кабінету Комітента на сайті https://e100.eu; доступ до інформації про ціни онлайн, формування та надання до перегляду балансів комітента, навігація, керування картками онлайн (установлення лімітів, активація, блокування карток)); надання аналітичних звітів за допомогою Особистого кабінету; SMS-оповіщення та Web-обслуговування комітента, послуги процесингу (діяльність по збору та обробці інформації для комітента), послуги проведення транзакцій в Системі Е100, «Доступний баланс» (додаткова відстрочка платежу на один день), та ін;

-угода - відпуск (передача) товарів та/або послуг учасником Системи Е100 комітенту (пред`явнику картки) в рамках цього договору;

-система Е100 - учасники (суб`єкти господарювання та/або їх уповноважені представники), які можуть вести облік угод комітента та/або здійснювати відпуск товарів/надання послуг, з використанням карток. Перелік учасників вказаний в Інтернеті за адресою: https://e100.eu. В Особистому кабінеті;

-картка - ідентифікаційна, бонусна, облікова, ко-брендингова пластикова картка учасника Системи Е100, яка є бездокументарною підставою для здійснення угод, технічним засобом обліку укладених угод, проте не виконує платіжних функцій;

-пред`явник картки - уповноважений представник комітента, що пред`явив картку для здійснення угоди;

-особистий кабінет - інформаційний простір комітента, виділений у Web-інтерфейсі, для організації введення персональних даних, самостійного підключення/відмови від конкретних послуг, перевірки стану рахунку, перегляду інформації про здійснені угоди, перевірки та відстеження зміни балансу. Вхід в Особистий кабінет Комітента проводиться після Реєстрації на сайті https://e100.eu. та проходження процедури авторизації. З моменту видачі рахунку на оплату в особистому кабінеті, Комітенту доступні для перегляду Рахунок з додатком (деталізованим розшифруванням всіх Угод).

-термінал - встановлене в Мережі станцій електронне обладнання для зчитування даних з карток і призначене для здійснення відпуску товарів/послуг з використанням карток;

-чек - документ, отриманий за допомогою терміналу, який підписується комітентом або пред`явником картки, що підтверджує факт пред`явлення картки уповноваженим представником комітента та факт здійснення угоди;

-карт-чек - документ, який отримується за допомогою механічного імпринтера, заповнюється оператором АЗС та підписується комітентом (пред`явником картки), що підтверджує факт пред`явлення/картки уповноваженим представником Комітента та факт здійснення Угоди.

-мережа станцій - автозаправні станції або інші стаціонарні пункти для заправлення транспортних засобів комітента товаром та пункти дорожнього сервісу Системи Е100, на яких комітент має право на підставі цього договору, отримувати товари та послуги з використанням карток, перелік яких вказанні в Інтернеті за адресою: https://e100.eu,

-розрахунковий період - проміжок часу, протягом якого комітент здійснює угоди з використанням карток, а комісіонер веде облік цих угод. Даним договором встановлюється 2 розрахункових періоди: перший - з 1 числа по 15 число поточного місяця, та другий - з 16 числа по останній день місяця;

-правила - правила, які є невід`ємною частиною даного договору, що регламентують порядок обігу карток, порядок отримання товарів та послуг з використанням карток та ін. Правила знаходяться в мережі Інтернет за адресом https://e100.eu.

Пунктом 1.1 договору також визначено, що відповідно до умов даного договору комісіонер зобов`язується за дорученням комітента, за винагороду, від свого імені, але за рахунок комітента організувати придбання комітентом в Е100 Baltia OU, Nordic Sales OU, AS VIADA Baltija, E100 Power Max Sp. z.o.o., E100 International Trade Sp. z.o.o., UAB «Europiniu korteliu servisas», SIA El00 LV, El00 LT, Baltia Trading Company OU та в інших учасників системи E100 товарів та послуг в мережі станцій Системи Е100, з використанням карток, для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів комітента за межами митної території України. Також, у рамках цього договору комісіонер має право надавати комітенту послуги самостійно.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони за взаємною згодою погодили, що даний договір містить елементи різних договорів і є змішаним договором відповідно ст. 628 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 1.3 договору комісіонер зобов`язується за дорученням комітента, за винагороду, від свого імені, але за рахунок комітента організувати придбання комітентом в Системі Е100 WEB-послуги. Також, у рамках цього договору комісіонер має право надавати комітенту WEB-послуги самостійно.

За пунктом 1.4 договору умови про товари та/або послуги, їх ціна, строк оплати вказуються сторонами в додатках (Специфікаціях) до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Виступаючи від свого імені, комісіонер самостійно укладає договори з учасниками Системи Е100 на придбання комітентом товарів та/або послуг в мережі станцій за межами митної території України. Договори укладені між комісіонером та учасниками Системи Е100 попередньо не підлягають візуванню комітентом (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору для забезпечення виконання умов цього договору та отримання комітентом товарів та послуг, комісіонер видає та/або активує наявні у комітента картки у порядку передбаченому Правилами.

Згідно з п. 2.3 договору найменування, кількість, асортимент бажаних для отримання комітентом (його уповноваженим представником) товарів та/або послуг визначаються у Мережі станцій усною заявкою комітента (пред`явника картки).

Право власності на товари та послуги переходить безпосередньо від учасника Системи Е100 до комітента в момент отримання товарів та послуг. Комісіонер здійснює посередницькі функції. Під час підписання цього договору, комітент усвідомлює, що отримує доступ до повного переліку товарів та послуг, які пропонуються учасниками Системи Е100, та отримуючи товари та/або послуги з використанням картки в рамках цього договору, отримує їх у відповідного учасника Системи Е100 при посередництві комісіонера (п. 2.4 та п. 2.5 договору).

Пунктом 2.7 договору визначено, що протягом розрахункового періоду комісіонер організовує процес обліку та обробки здійснених комітентом угод у мережі станцій з використанням карток.

Відповідно до п. 2.8 договору по завершенні розрахункового періоду, комісіонер відправляє на електронну адресу комітента вказані в даному договорі наступні документи: специфікацію, звіт комісіонера; видаткову накладну; акт прийому-передачі товарів; акт наданих послуг та рахунок на оплату з деталізованими розшифруваннями (де зазначені номери карток за якими здійснювались угоди, дати угод, назви станцій на яких здійснені угоди; кількість отриманих товарів та послуг), та при наявності додаткові документи що підтверджують понесені комісіонером витрати для забезпечення отримання комітентом товарів та/або послуг.

По закінченні календарного місяця комісіонер відправляє комітенту оригінали документів вказаних в ч. 1 цього пункту та акт звірки взаєморозрахунків, на адресу для листування вказану комітентом (за винятком використання електронного документообігу).

Сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним договором, в тому, числі звітів комісіонера, рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому-передачі товару, актів прийому-передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операцій за даним договором, та застосовуються у бухгалтерському обліку в електронній формі. Також в електронному вигляді можуть підписуватись додаткові угоди до даного договору.

Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами як оригінали. На вимогу однієї із сторін первинні облікові документи можуть бути складені та підписані в паперовій формі.

Згідно з п. 2.9 договору також, комітенту доступні для перегляду деталізовані розшифрування всіх угод в особистому кабінеті.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок комісіонера, на умовах відстрочки платежу, при цьому комітент може здійснювати передоплату.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата вартості товарів та/або послуг, WEB-послуг отриманих комітентом, комісійної винагороди, а також вартість понесених витрат комісіонера, пов`язаних з виконанням цього договору здійснюється на підставі рахунку на оплату, протягом розрахункового періоду, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту видачі комісіонером рахунку на оплату.

За пунктом 4.1.1 договору комісіонер зобов`язаний забезпечити придбання товарів та послуг комітентом (уповноваженим представником Комітента) в мережі станцій Системи Е100 для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів комітента, відповідно до умов цього договору, а за пунктом 4.3.1 - комітент зобов`язаний оплатити всі отримані товари та послуги за цим договором.

Відповідно до пункту 4.3.8. комітент зобов`язаний підписувати та повертати документи вказані в п. 4.1.3. (специфікацію, рахунки на оплату з деталізованими розшифруваннями, видаткові накладні, акти прийому-передачі товарів, звіти комісіонера, акти наданих послуг, акт звірки взаєморозрахунків) цього договору комісіонеру протягом 10 робочих днів з моменту їх отримання від комісіонера.

Згідно з п. 4.3.9 договору якщо після спливу терміну вказаного в п. 4.3.8. комітент не поверне підписаними оригінали документів вказані в п. 4.1.3. та не висуне письмові заперечення щодо даних, та не наддасть докази некоректності вказаних документів, документи вважаються вірними, прийнятими комітентом та комітент згідний з вказаною в них інформацією (кількістю, вартістю отриманих товарів та/або послуг). Сторони погодили що для цілей цього договору дата отримання комітентом документів вказаних в п. 4.1.3 договору при направленні таких документів до комітента засобами електронного зв`язку/за допомогою електронного документообігу вважається такою що збігається з датою відправки таких документів комісіонером.

Відповідно до п. 5.4 договору усі спори та розбіжності, що виникають в межах цього договору або у зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Сторони погодили що досудове врегулювання спорів не є обов`язковим. У випадку коли комісіонер вирішив скористатися правом звернутися з претензією до комітента, комітент зобов`язаний розглянути таку претензію протягом 7 календарних днів з дня її отримання та надати письмову відповідь в межах даного строку

Згідно з п. 6.2. договору у випадку невиконання або неналежного виконання комітентом свого обов`язку з оплати товарів та послуг на підставі рахунків на оплату, у встановлені даним договором строки, комітент зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до рахунку на оплату з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання та укладений на невизначений строк. Закінчення строку дії даного договору, його припинення чи розірвання не звільняє сторони від повного і належного виконання своїх обов`язків за цим договором (пункти 8.1 та 8.6 договору).

Пунктами 9.2 та 9.3 договору встановлено, що будь-яка кореспонденція (інформація) між сторонами в межах цього договору, буде передаватися сторонами на адреси для листування, електронні адреси, та номери телефонів/факсів, що зазначені в договорі або листі про зміну адреси, або вручатися під розписку уповноваженому представникові іншої сторони. Даним пунктом, комітент надає згоду на отримання від комісіонера інформації, документів та реклами, в т.ч. засобами електронного зв`язку та за допомогою смс повідомлень.

Відповідно до п. 9.5 договору сторони зобов`язані негайно повідомити одна одну про будь-які зміни даних, які можуть вплинути на правильне виконання цього договору, та правильне написання документів на підставі цього договору, зокрема про зміни: підписанта документів (правомочність підписанта), адреси місцезнаходження, адреси для листування, електронні адреси, номери телефонних номерів, податкових реквізитів, зміна статусу Сторони як платника податків та зборів, банківських реквізитів.

Сторона, яка не виконала обов`язки, що зазначені в п. 9.5. цього договору, несе відповідальність за будь-які наслідки що виникли для іншої сторони в результаті невиконання таких обов`язків (п. 9.6 договору).

У пункті 10 договору комітентом в т.ч. визначені наступні його реквізити: місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; адреса для листування - АДРЕСА_3 ; електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

24.01.2022 між ФОП Пономаренко О.Д. як покупцем, та ТОВ «е-Кард ЮА» як постачальником підписаний акт прийому-передачі карт за договором, за пунктом 1 якого для забезпечення виконання умов договору №99803/22 від 24.01.2022 постачальник передав, а покупець прийняв у тимчасове користування ідентифікаційні пластикові карти НОМЕР_2 , які є власністю постачальника у кількості 5 шт. за наступними номерами: 1)0 1 2, 2)0 2 0, 3)0 3 8, 4)0 4 6, 5)0 5 3.

24.01.2024 комітент звернувся до комісіонера із заявою про активацію карт, переданих за актом прийому-передачі від 24.01.2022, для їх використання в межах договору.

Відповідно до п. 1 специфікації від 01.02.2022, що є додатком №2 до договору, комісіонер зобов`язується організувати придбання для комітента у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 дизельне паливо загальною вартістю 37919,39 грн.

15.02.2022 на виконання умов договору за видатковою накладною №65531, актом прийому-передачі товарів №65531 за період з 01 по 15 лютого 2022 року та деталізацією №65531 відповідач отримав дизельне пальне вартістю 22765,33 грн та 15.02.2022 відповідачу виставлено рахунок на оплату №65531 в сумі 22765,33 грн.

Також за актом прийому передачі послуг та рахунком на оплату від 15.02.2022 №68599 вартість комісійної винагороди склала 113,83 грн.

Зазначені документи разом зі звітом посередника про виконання договору №КОМ 99803/22 від 24.01.2022 за період з 01 по 15 лютого 2022 року з використанням системи електронного документообігу «Вчасно» комісіонер направив ФОП Пономаренку О.Д. 10.03.2023 о 16:26, документи отримано 10.03.2023 о 17:11.

28.02.2022 на виконання умов договору за видатковою накладною №69571, актом прийому-передачі товарів №69571 за період з 16 по 28 лютого 2022 року та деталізацією №69571 відповідач отримав дизельне пальне вартістю 15154,06 грн та 28.02.2022 відповідачу виставлено рахунок на оплату №69571 в сумі 15154,06 грн.

Крім того за актом прийому передачі послуг та рахунком на оплату від 28.02.2022 №72592 вартість комісійної винагороди склала 75,77 грн.

Зазначені документи разом зі звітом посередника про виконання договору №КОМ 99803/22 від 24.01.2022 за період з 16 по 28 лютого 2022 року з використанням системи електронного документообігу «Вчасно» комісіонер направив ФОП Пономаренку О.Д. 17.03.2022 об 11:21, документи отримано 18.03.2022 о 17:11.

Таким чином, на виконання умов договору у період з 15.02.2022 по 28.02.2022 відповідач отримав товари та послуги загальною вартістю 38108,99 грн (дизельне пальне на суму 37919,39 грн та комісійна винагорода в сумі 189,60 грн).

28.02.2022 за платіжною інструкцією від 28.01.2022 відповідач сплатив комісіонеру 300,00 грн з призначенням платежу: «плата за ПММ згідно договору №КОМ-99803/22 від 24.01.2022 року. Без ПДВ, ФОП Пономаренко Олександр Дмитрович ».

З огляду на зазначене заборгованість ФОП Пономаренка О.Д. перед ТОВ «е-Кард ЮА» за договором склала 37808,99 грн (38108,99 грн - 300,00 грн).

30.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «І Інвест 2019» (найменування товариства до 27 квітня 2024 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА») (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ІОКС ЛЕКС» (далі - новий кредитор, позивач) укладено договір про відступлення права вимоги №112-27 (далі - договір про відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передає належні йому права вимоги згідно з договором №КОМ-99803/22 від 24.01.2022 (надалі - «основний договір»), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «І Інвест 2019» (найменування товариства до 27 квітня 2024 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА») та ФОП Пономаренко Олександром Дмитровичем (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , надалі іменується - «боржник»), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором.

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором.

Пунктом 1.3 договору про відступлення права вимоги сума заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 37808,99 грн (тридцять сім тисяч вісімсот вісім грн 99 коп.), яка після підписання цього договору стане зобов`язанням боржника перед новим кредитором.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної сплати вартості товарів та послуг за договором в розмірі 37808,99 грн, позивач, як новий кредитор за договором про відступлення права вимоги, звернувся до суду з даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір укладений між сторонами спору відповідно до ст. 628 ЦК України є змішаним договором та містить елементи договору комісії та договору поставки.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч. 1 ст. 1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Статтею 1022 ЦК України визначено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено факт заборгованості відповідача за договором від 24.01.2022 №КОМ-99803/22 в розмірі 37808,99 грн та факт заміни кредитора у зобов`язанні за даним договором відповідно до договору про відступлення права вимоги від 30.07.2024 №112-27, які підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з ФОП Пономаренка О.Д. на користь ТОВ «Юридична компанія «ВОКС ЛЕКС» 37808,99 грн боргу за договором від 24.01.2022 №КОМ-99803/22 суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних збитків та 15% річних.

Відповідно до розрахунку, доданого до позову, позивач просить стягнути з відповідача 6105,06 грн інфляційного збільшення та 10837,08 грн 15% річних.

За статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 6.2. договору у випадку невиконання або неналежного виконання комітентом свого обов`язку з оплати товарів та послуг на підставі рахунків на оплату, у встановлені даним договором строки, комітент зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до рахунку на оплату з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення.

Відповідно до матеріалів справи за зазначеним пунктом договору комітент та комісіонер змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 15 відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення.

Суд, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 15% річних та інфляційних збитків за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної і повної оплати вартості товарів та послуг за договором, вимоги позивача щодо стягнення 10837,08 грн 15% річних та 6105,06 грн інфляційних втрат визнає правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Ураховуючи наведене та вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, суд бере до уваги наступне.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до матеріалів справи, за змістом пункту 6.2 договору укладеного між комітентом та комісіонером, положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару та послуг є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Суд звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц та від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд дійшов висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зазначений висновок також сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Загальновідомим та нормативно врегульованим є питання щодо існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи не скасований.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З огляду на зазначені обставини, суд зменшує нараховані позивачем 15% річних у розмірі 10837,08 грн до розміру річних, встановленого ст. 625 ЦК України, а саме 3% , що складає 2167,42 грн.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову. З урахуванням наведених вище обставин зменшення 15% річних, суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 37808,99 грн вартості наданих товарів та послуг за договором, 6105,06 грн інфляційних збитків, 2167,42 грн 3% річних. В іншому суд відмовляє.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У поданому позові позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору.

Відповідно до платіжної інструкції від 01.10.2024 №17, доданої позивачем до позову як доказ сплати судового збору, позивач сплатив 2422,40 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч. 9 ст.129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 2422,40 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Пономаренка Олександра Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС» (вул. Степана Олійника, буд. 9, кв. 105 м. Київ, 02068; код за ) 37808,99 грн (тридцять сім тисяч вісімсот вісім грн 99 коп.) основного боргу, 6105,06 грн (шість тисяч сто п`ять грн 06 коп.) інфляційних витрат, 2167,42 грн (дві тисячі сто шістдесят сім грн 42 коп.) 3% річних, а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 09.01.2025.

Суддя В.Л. Котельницька