Справа № 909/38/25
У Х В А Л А

про відвід (самовідвід)

15.01.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., розглянувши заяву стягувача (заявника) Фізичної особи - підприємця Пуфки Михайла Васильовича до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором про надання автотранспортних послуг № 2А від 31.12.2021 за період грудня місяця 2024 року у розмірі 156 148, 60 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець Пуфка Михайло Васильович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою (вх. № 347/25 від 14.01.2025) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" заборгованості у розмірі 156 148, 60 гривень, яка виникла внаслідок неналежного виконання договору про надання автотранспортних послуг № 2А від 31.12.2021 за період грудня місяця 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025, справі присвоєно єдиний унікальний номер 909/38/25, головуючим суддею визначено суддю Михайлишина В. В.

За пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини від 24.05.1989 у справі "Хаушильд проти Данії").

Згідно пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Головна мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

За приписами частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

Заявник у даній справі - Фізична особа - підприємець Пуфка Михайло Васильович є чоловіком моєї троюрідної сестри. Зазначена обставина з огляду на приписи пункту 1 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює мою участь у розгляді цієї справи, а відтак для недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду, а також забезпечення довіри до судової влади України, заявляю про самовідвід.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити самовідвід судді Михайлишина В. В. у справі № 909/38/25.

2. Ухвала набирає законної сили 15.01.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. В. Михайлишин