ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" січня 2025 р. Справа № 916/5761/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03035, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, ) про видачу судового наказу за вх. № 5909/24 від 30.12.2024

до боржника: Одеського квартирно-експлуатаційного управління (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18, )

про стягнення 131 875, 32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Одеського квартирно-експлуатаційного управління на його користь 131 875, 32 грн. заборгованості за спожиту електроенергію та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

До заяви про видачу судового наказу заявник додав: довіреність від 12.07.2024; платіжну інструкцію від 03.12.2024; договір від 22.07.2022 №68/13М; акт від 01.07.2022 про надання доступу до майна; схеми; довідку про стан дебіторської заборгованості Одеського квартирно-експлуатаційного відділу перед ВСП «Одеська дирекція» філії БМЕС АТ «Укрзалізниця» станом на 01.11.2024 за відшкодування комунальних послуг; опис вкладення.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тобто, норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (стягувачем).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно зі ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Ч. 2 ст. 150 ГПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі змісту поданої заяви заявником пред`явлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості в загальній сумі 131 875, 32 грн. за договором від 22.07.2022 №68/13М за спожиту електроенергію.

На обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що між ним, боржником та військовою частиною НОМЕР_1 був укладений договір від 22.07.2022 №68/13М, згідно умов якого військовій частині НОМЕР_1 було передано в безоплатне користування майновий комплекс загальною площею 1860, 3 кв. м.; оплата спожитих комунальних послуг була покладена на боржника.

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, заявником надано копії: договору від 22.07.2022 №68/13М; акту від 01.07.2022 про надання доступу до майна; довідки про стан дебіторської заборгованості Одеського квартирно-експлуатаційного відділу перед ВСП «Одеська дирекція» філії БМЕС АТ «Укрзалізниця» станом на 01.11.2024 за відшкодування комунальних послуг.

Дослідивши зміст укладеного між Акціонерним товариством Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (сторона 1), Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (сторона 3) договору №68/13М від 22.07.2022, судом встановлено, що сторони погодили наступні умови:

- сторона 3 зобов`язана відшкодовувати стороні 1 всі витрати за комунальні послуги, що спожиті стороною протягом дії договору (п. 3.2. договору);

- підставою для відшкодування стороною 3 комунальних послуг є виставлені стороною 1 рахунки, в тому числі рахунки, отримані від інших постачальних організацій, які надають комунальні послуги . Сторона 1 зобов`язана щомісяця виставляти рахунки стороні 3 та надавати копії рахунків, що виставлені стороні 1 іншими постачальними організаціями, які надають комунальні послуги (п. 3.3. договору).

Однак, до заяви про видачу судового наказу не було надано вищевказаних рахунків, які були виставлені Одеському квартирно-експлуатаційному управлінню з визначенням суми понесених комунальних послуг; доказів виставлення боржнику рахунків.

Суд наголошує, що при зверненні із заявою про видачу судового наказу заявник повинен надати документи, які підтверджують як наявність заборгованості (період виникнення, розмір, настання строку виконання зобов`язання), так і безспірність його вимог до боржника; доказів виставлення боржнику розрахунків.

При цьому суд враховує, що безспірність передбачає не лише те, що боржник не оспорює вимог заявника, оскільки боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, а й те, що у суду не повинно виникати будь-якого сумніву у відсутності спору про право та належності заявнику права вимоги до боржника. Вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнів ані момент настання права вимоги, ані сума грошових коштів, ані те, що вимоги пред`явлені відповідно до умов договору.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, суд має перевірити наявність обставин щодо факту виникнення, розміру заборгованості та настання строку виконання боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що подання заявником самих лише договору від 22.07.2022 №68/13/М разом з актом від 01.07.2022 про надання доступу до майна не підтверджують наявність в Одеського квартирно-експлуатаційного управління заборгованості у визначеному заявником розмірі, правильність і безспірність здійснених розрахунків.

З наданих заявником документів неможливо перевірити наведену суму заборгованості у розмірі 131 875, 32 грн, оскільки розрахунки формуються на підставі розрахунків, виставлених стороною 1 стороні 3.

Вищенаведене у сукупності свідчить про відсутність належних доказів на підтвердження наявності у боржника заборгованості з вартості спожитих комунальних послуг (спожитої електроенергії) у визначеному заявником розмірі 131 875, 32 грн, а отже, вказує і про можливість існування спору між сторонами з даного питання.

Суд дійшов висновку про те, що заявником не дотримано вимоги п.п. 4, 5 ч. 2 та п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки надані ним докази (договори та акт про надання доступу до майна) свідчать про спірність його вимог до боржника, а заявлені вимоги у сумі 131 875, 32 грн викликають сумнів як щодо моменту настання права вимоги, так і по сумі грошових коштів у заявленому розмірі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не надано достатніх документів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано заявлену грошову вимогу, та не доведено виникнення права вимог до боржника у заявленому розмірі та їх безспірність, суд дійшов висновку про відмову Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вх. № 5909/24 від 30.12.2024 про стягнення з Одеського квартирно-експлуатаційного управління на його користь 131 875, 32 грн заборгованості за спожиту електроенергію та судового збору у розмірі 302, 80 грн на підставі п. 1 ч.1 ст. 152 ГПК України.

Роз`яснити заявнику, що згідно положень ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених, зокрема пунктом 1 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вх. № 5909/24 від 30.12.2024 про стягнення з Одеського квартирно-експлуатаційного управління на його користь 131 875, 32 грн заборгованості за спожиту електроенергію та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Ухвала набирає законної сили 06 січня 2025 у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів відповідно до ст. ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Мусієнко