ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2025 р.м. ХарківСправа № 629/5650/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ,с.Катеринівка Лозівського району Харківської області
до Фізичної особи-підприємця Ковриги Єлизавети В`ячеславівни, м.Харків
про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа Подкопаєва Валентина Сергіївна звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до фізичної особи підприємця Ковриги Єлизавети В`ячеславівни, у якому просила розірвати укладений між ними договір б/н на виготовлення ліжка згідно замовлення 011202 від 01.12.2023 року, стягнути з відповідача 17 290,00 грн за виготовлення ліжка та неустойку в сумі 98 034,30 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані положенням ст. 651, ст. 662 ЦК України, ч.1, 2, 5 ст.10, ч.5 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів".

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2024 провадження по даній справі було відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Правовідносини між сторонами мають цивільний характер і такий спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства, проте, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.10.2024 цивільну справу № 629/5650/24 "за встановленою юрисдикцією" направлено до Господарського суду Харківської області.

Хоча таке передання справи є переданням не за підсудністю, а за іншою підвідомчістю, а сам спір не охоплюється статтю 20 Господарського процесуального кодексу України, яка містить перелік справ, що належать до юрисдикції господарських судів, суд не вбачає можливості повернути справу до місцевого суду для відправлення ним правосуддя в передбаченому Конституцією і законами України порядку з огляду на те, що згідно частини 6 статті 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Таке повторне передання справи від суду однієї юрисдикції до суду іншої юрисдикції могло б позбавити позивача права на судовий захист, що є неприпустимим.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2024 позовну заяву залишено без руху; надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

14.11.2024 позивачем поданою до суду заявою (вх.№28749) усунуто недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 04.11.2024.

Ухвалою господарського суду Харківськлї області від 18.11.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.11.2024 відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалу в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено відповідачу в електронному вигляді до його Електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС.

Втім, відповідач своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день прийняття судом даного рішення не подав відзиву на позовну заяву.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем досить повно висловлено свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.

01.12.2023 між Подкопаєвою Валентиною Сергіївною (надалі - Позивач, Замовник) та фізичною особою-підприємцем Ковригою Єлизаветою В`ячеславівною (надалі-Відповідач, Виконавець) укладено Договір б/н на виготовлення ліжка згідно замовлення 011202 за умовами якого Виконавець зобов`язався виконати за замовленням Замовника роботу із виготовлення ліжка з усіма складовими та фурнітурою із власного матеріалу та власними засобами (далі Виріб), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу. Договір в частині виготовлення виробу є договором побутового підряду. (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.4 Договору вартість ліжка за Договором становить 17 290,00 грн.

Пунктом 2.6 Договору обумовлено, що оплата Договору здійснюється у безготівковій формі в національній валюті шляхом переплати у форматі розстрочки від ПриватБанк у розмірі 4 322,5 грн/місяць на 4 платежі, що зазначається в графі "Передплата, форма розрахунку". Остаточний розрахунок має бути здійснений Замовником протягом чотирьох місяців через банк.

На виконанння умов Договору позивачка, з метою придбання ліжка уклала через застосунок "Приват-24" кредитний договір №5962 від 01.12.2023 на суму 17 290,00 грн., що підтверджується Заявкою про надання кредиту "Оплата частинами" та Паспортом споживчого кредиту "Оплата частинами" АТ КБ "ПриватБанк". Щомісячний внесок за кредитом складає 4 324,23 грн. у тому числі проценти за користування кредитом 0,01% - 1,73 грн.

Протягом 4-х місяців позивачкою у повному обсязі були оплачені банку кредитні кошти та проценти за кредитом, що підтверджується наступними квитанціями: від 01.12.2023 на суму 4 322,50 грн., від 01.01.2024 на суму 4 324,23 грн., від 01.02.2024 на суму 4 324,23 грн., від 01.03.2024 на суму 4 324,23 грн, а також банківською випискою за період з 01.12.2023 по 01.03.2024.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що виготовлення ліжка починається не пізніше наступного дня після здійснення оплати.

Договір в частині виготовлення Виробу є виконаним Виконавцем з моменту направлення Замовнику повідомлення про його готовність. (п.3.7 Договору).

Відповідно до п.3.8 Договору термін виготовлення замовлення 12-13 робочих днів.

Відповідно до п.6.4 Договору у разі невиконання обов`язків ФОП Ковриго Єлизавета В`ячеславівна зобов`язується повернути передоплату у повному обсязі протягом 5 робочих днів на вказані реквізити замовника.

Оскільки після проведення 01.03.2024 останньої оплати відповідачем в обумовлені Договором терміни так і не було виготовлено ліжко, позивачка звернулась до останнього з листом від 11.06.2024 в якому вимагала повернути сплачені нею кошти у розмірі 17 290,00 грн у строк 5 робочих днів з дня отримання листа.

Як слідує зі місту позовної заяви, станом на час звернення до суду з даним позовом, від відповідача на адресу позивача відповідь не надходила, грошові кошти за виготовлення ліжка у розмірі 17 290,00 грн. повернуті не були.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями ст. 846 ЦК України передбачено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Спеціальними видами договору підряду є, зокрема договір побутового підряду (статті 865-874 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).

За правилами ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз положень ч. 5 ст. 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату розгляду справи відповідач зобов`язання за договором не виконав. Разом з тим, отримавши в якості передоплати грошову суму в розмірі 17 290,00 грн (останній платіж здійснено 01.03.2024), підрядник набув обов`язку виконати цю роботу, а замовник право вимагати її виконання у розумні строки.

Згідно з ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати стягнення збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу настільки повільно, що закінчити її у визначений строк є неможливим.

Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав в обумовлений термін та не повернув грошові кошти в розмірі 17 290,00 грн., у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення.

Зважаючи на термін невиконання підрядчиком зобов`язання за спірним договором, що відповідно до п.3.3, 3.8 становить період з 21.03.2024 року по дату розгляду справи, вказане порушення суд визнає істотним, а тому позов в частині розірвання договору та стягнення сплачених коштів за вказаним договором у розмірі 17 290,00 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Позивачка виконала умови укладеного з відповідачем договору б/н на виготовлення ліжка згідно замовлення 011202 від 01.12.2023 року, проте відповідач допустив істотне порушення його умов, виготовлення обумовленого Виробу так і не здійснив, у зв`язку із чим позивачка вправі вимагати стягнення з відповідача пені у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачкою за період з 14.03.2024 по 18.09.2024 нараховано до стягнення неустойку у розмірі 98 034,30 грн.

Нарахування неустойки позивачкою здійснено за формулою: 17 290*3%*189дн.=98 034,30 грн.

Однак проводячи розрахунок, судом встановлено, що позивачкою невірно зазначено початок періоду прострочення зобов`язання з 14.03.2024, оскільки тринадцятиденний відлік з моменту проведення повної оплати визначено з урахуванням вихідних днів, проте як умовами договору передбачено термін виготовлення замовлення протягом 12-13 робочих днів після здійснення оплати (п.3.3, 3.8). Відповідно прострочення за Договором у відповідача виникло з 21.03.2025, а отже загальний розмір неустойки за 183 дні становить 94 922,10 грн. а не 98 034,30 грн. як нараховано позивачкою.

Відповідно до вимог ст.2 ГПК України Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову (ст.15 ГПК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц.

Стягнення пені у розмірі, який перевищує розмір збитків, не може вважатися таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

У справі що розглядається розмір неустойки за неналежне виконання відповідачем зобов`язань по виготовленню ліжка (94 922,10 грн.), перевищує розмір збитків (17 290,00 грн.) майже у шість разів.

Із урахуванням зазначеного суд, дійшов висновку про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 17 290,00 грн., що відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності, так як дорівнює розміру збитків.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 129 ГПК Україниу спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що у випадку зменшення розміру штрафних санкцій, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються з відповідача у повному обсязі.

Позивача звільнено від сплати судового збору, як споживача, тому судовий збір за дві позовні вимоги (майнова та немайнова) в розмірі 6056,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір б/н на виготовлення ліжка згідно замовлення 011202, укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та фізичною особою-підприємцем Ковригою Єлизаветою В`ячеславівною (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковриги Єлизавети В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 17 290 грн. 00 коп. та неустойку у розмірі 17 290 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковриги Єлизавети В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України 6056 грн.00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "14" січня 2025 р.

Суддя С.Ч. Жельне