ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відкриття провадження у справі

15 січня 2025 року м. Харків Справа № 913/14/25
Провадження № 3/913/14/25
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши матеріали позовної заяви
Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ
до Новоайдарського районного центру зайнятості, селище Новоайдар Щастинського району Луганської області
про стягнення 20 525 грн 64 коп.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Новоайдарського районного центру зайнятості про стягнення боргу за поставлений природний газ за договором постачання природного газу від 18.11.2021 № 11-1154/21-БО-Т в сумі 12 997 грн 87 коп., пені в сумі 2 745 грн 58 коп., 3% річних в сумі 993 грн 71 коп., інфляційних втрат в сумі 3 788 грн 48 коп., всього 20 525 грн 64 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Новоайдарським районним центром зайнятості зобов`язань з оплати поставленого природного газу у січні-лютому 2022 року за договором постачання природного газу від 18.11.2021 № 11-1154/21-БО-Т, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
За змістом ч. 1 ст. 176 ГПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» позовна заява відповідає вимогам статей 162, 164 та 172 ГПК України, підстав для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 176 ГПК України передбачено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинства здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).
Частина 3 ст. 12 ГПК України передбачає, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Зі змісту ч. 5 ст. 12 ГПК України випливає, що малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 ст. 250 ГПК України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення 20 525 грн 64 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та в розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 та ч. 1 ст. 247 ГПК України є малозначною справою.
У відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Приймаючи до уваги, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а також враховуючи відсутність клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Разом з тим, судом встановлено, що Верховний Суд ухвалою від 27.03.2024 справу № 908/1162/23 передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, щодо того, що достатнім для застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи ст. 2 Закону. Колегія суддів у справі № 908/1162/23 вважала, що положення статей 13 та 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування ч. 1 цих статей, а саме, за рішенням Кабінету Міністрів України.
Спірні правовідносини у справі № 908/1162/23 стосуються стягнення заборгованості за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії з підприємства, розміщеного у місті Мелітополь (яке було окуповане з 25.02.2022), та яке з серпня 2022 року здійснювало свою діяльність на території міста Запоріжжя.
Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 прийнято до розгляду справу № 908/1162/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023.
Приймаючи справу № 908/1162/23 до свого розгляду, об`єднана палата Верховного Суду зазначила, що характер спірних правовідносин у справах № 908/1162/23 та № 910/9680/23 в контексті застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не є очевидно неподібним, а доводи, викладені в ухвалі від 27.03.2024 щодо необхідності передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не є вочевидь неприйнятними.
Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.12.2024 розгляд справи № 908/1162/23 призначено на 17.01.2025.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, територія Новоайдарської селищної територіальної громади є тимчасово окупованою з 25.02.2022.
Як вбачається із матеріалів справи № 913/14/25, позивачем заявлено до стягнення заборгованість в сумі 12 997 грн 87 коп. за поставлений відповідачу природний газ за період з січня по лютий 2022 року (з 01.01.2022 по 28.02.2022).
Разом з тим, період, за який позивачем нараховано основну заборгованість, частково охоплюється періодом перебування території місцезнаходження відповідача в тимчасовій окупації.
Положеннями ст. 228 ГПК України визначені випадки, в яких суд може за заявою учасника справи або з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
За умовами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Пунктом 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.
Згідно з ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
В силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з того, що спірні правовідносини як у справі № 913/14/25 так і у справі № 908/1162/23 є подібними, оскільки йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у ч. 2 ст. 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; також в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24.02.2022, тому суд вважає, що висновок у справі № 908/1162/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, у зв`язку з чим провадження у справі № 913/14/25 слід зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 120, 176, 228, 229, 232, 234, 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
2.Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
3.Встановити відповідачу строк для подання відзиву з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення протягом 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.
4.Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву.
5.Запропонувати відповідачу у разі незгоди з розміром заявлених до стягнення грошових коштів, визначених позивачем, подати контррозрахунок.
6.Запропонувати позивачу надати пояснення щодо направлення відповідачу актів приймання-передачі природного газу за січень та лютий 2022 року.
7.Зупинити провадження у справі № 913/14/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі № 908/1162/23.
8.Зобов`язати учасників справи повідомити Господарський суд Луганської області про результати перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 15.01.2025 та не підлягає оскарженню.

Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ