СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Харків Справа № 922/2153/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Терещенко О.І. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,

та представників учасників справи:

прокурора К.О. Зливка;

першого позивача Т.О. Подобайло;

другого позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

третьої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" (вх.№2692Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області 23.10.2024 (суддя О.О. Присяжнюк, повний текст складено та підписано 24.10.2024) у справі №922/2153/24

за позовом Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі 1.Харківської обласної державної (військової) адміністрації,

2.Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків,

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Харківська міська рада, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" м. Харків,

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Київська окружна прокуратура міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державної екологічної інспекції у Харківській області звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок", в якій просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Енергопромзв`язок (, юридична адреса: 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 11) відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Чорноглазівські дуби, загальною площею 0,15 га, який знаходиться по вул. Маршала Бажанова, 11 в м. Харкові, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішенням Господарського суду Харківської області 23.10.2024 у справі №922/2153/24 позов задоволено повністю.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Енергопромзв`язок відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення Чорноглазівські дуби, загальною площею 0,15 га, який знаходиться по вул. Маршала Бажанова, 11 в м. Харкові, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергопромзв`язок на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір 3028.0грн. за наступними реквізитами: код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО №820172, рахунок №UА 0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800).

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергопромзв`язок з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2153/24 повністю та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції суд не довів, що відповідач є належним відповідачем у справі. Вважає, що виконання Рішення буде потребувати прийняття якнайменш двох рішень: рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою і рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Обидва ці рішення мають прийматися не відповідачем, а уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. В свою чергу, підставою прийняття даних рішень мають бути погодження, отримані також від кількох уповноважених органів державної влади. Вважає, що всі ці дії лежать поза впливом Відповідача.

Апелянт зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції суд не довів, чи дійсно існує об`єкт природно-заповідного фонду і з чого саме він складається. Вважає, що докази, на які посилається Прокурор і які були покладені в основу Рішення, є лише листами органів державного управління і не можуть вважатися достатніми доказами, що підтверджують, що дійсно існує об`єкт природно-заповідного фонду і з чого саме він складається.

Зазначає, що на Харківську обласну державну адміністрацію не покладено обов`язку щодо контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, тому Харківська обласна державна адміністрація є неналежним позивачем у цій справі. Зазначає, що контролюючим органом у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція у Харківській області.

У даному спорі прокурор звернувся до суду із позовом як самостійний учасник правовідносин, на у зв`язку із порушеннями законодавства, виявлених в результаті власного аналітичного висновку, в інтересах контролюючого органу, який не обмежений у праві на звернення до суду. Отже вважаємо, що Позивач звертається до суду безпідставно, не враховуючи те, що жодна норма чинного законодавства не передбачає «виключність випадків», яка б звільняла певний державний орган від дотримання процедури виявлення та фіксування порушення (у даному випадку прокурора по виявленню порушень у сфері природоохоронного захисту та захисту ботанічних пам`яток) та за відсутності підтвердження факту бездіяльності контролюючого органу.

Вважає, що участь органу місцевого самоврядування (Харківської міської ради) може здійснюватися на стороні Відповідача, оскільки він є представником суб`єкту, на який покладений обов`язок виділити межі територій із встановленням охоронних знаків.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 справу №922/2153/24 передано для розгляду суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 у справі №922/2153/24 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2153/24 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2024 (вх.№15118 від 27.11.2024). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №796 від 25.11.2024 на суму 3633,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2153/24. Встановлено строк прокурору, позивачам та третій особі для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2153/24. Призначено справу до розгляду на "08" січня 2025 р. о 12:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.

06.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2153/24.

11.12.2024 від Харківської обласної державної (військової) адміністрації через підсистему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№15831), в якому вона просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 по справі №922/2153/24 без змін. Зазначає, що вимогами чинного законодавства, а саме Законом України «Про землеустрій», передбачено обов`язковість організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, а також проведення робіт із винесення меж об`єктів природно-заповідного фонду та їх закріплення в натурі (на місцевості). Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» загальною площею 0,15 га, яка знаходиться по вул. Маршала Бажанова, 11 у місті Харкові, оголошена рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 03.12.1984 № 562 «Про мережу територій та об`єктів природно-заповідного фонду області». Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної

В судове засідання 08.01.2025 з`явився прокурор та представник позивача-1, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їй процесуальним правом не скористались та в судове засідання не з`явились, своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю інших учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 03.12.1984 № 562 «Про мережу територій та об`єктів природно-заповідного фонду області», ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби», площею 0,15 га оголошено природно- заповідним об`єктом.

Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації вказана пам`ятка природи передана під охорону товариству з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про природно - заповідний фонд України" від 16.06.1992р. №2456-ХІІ, зі змінами та доповненнями, до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду, для яких не створюються спеціальні адміністрації, здійснюється підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.

Оголошення пам`яток природи проводиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» знаходиться на землях комунальної власності Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 11.

Державним управлінням екологічної безпеки в Харківській області з метою забезпечення охорони та збереження території, ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га передано під охорону товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» (), про що 12.09.2018 складено охоронне зобов`язання, яке зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки в Харківській області за № 0401-25-07/БППМЗ.

За цим зобов`язанням товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» взяло під охорону заповідний об`єкт - ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га та зобов`язалося зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно із Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Проте, за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відомості щодо розроблення та затвердження будь-якої документації із землеустрою на земельну ділянку під заповідним об`єктом - ботанічною пам`яткою природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га на території Київського району м. Харкова по вулиці Маршала Бажанова, 11 відсутні, що вказує на ту обставину, що підприємством не виконано вимог охоронного зобов`язання та не здійснено його відмежування в натурі.

Відповідно до розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації, товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» на теперішній час не ліквідовано та в стані припинення не перебуває.

Відповідно до розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних, 07.12.2010 зареєстровано припинення юридичної особи акціонерного товариства «Енергопромзв`язок» у зв`язку з його реорганізацією. В результаті перетворення 07.12.2010 створено юридичну особу ТОВ «Енергопромзв`язок».

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.09.2023 № 10-20-14-4789/0/19-23, за даними Державного земельного кадастру відсутні відомості щодо встановлення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби».

Крім того, згідно з Книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 01.01.2013 року, правовстановлюючі документи на право власності або користування землею за

Таким чином, як вказує прокурор у позові, межі ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» в натурі /на місцевості) залишаються не визначеними, інформаційно-охоронні знаки встановленого зразку відсутні, документи, що посвідчують право на земельну ділянку не розроблені.

Тож, наразі, на переконання прокуратури, обґрунтованим є висновок про залишення відповідачем ТОВ «Енергопромзв`язок» об`єкту природно-заповідного фонду ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» без охорони та належного захисту.

Враховуючи, що відповідачем ТОВ "Енергопромзв`язок", протягом тривалого часу не вчинено жодних дій щодо винесення меж Заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості), керуючись принципом розумності, тобто у даному випадку зваженості вирішення спірного питання з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу), прокурор звернувся до господарського суду із позовом про зобов`язання ТОВ "Енергопромзв`язок" відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж Заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про їх доведеність матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо наявності підстав представництва прокурором інтересів держави, колегія суддів зазначає про таке.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у господарські правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює господарські права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі №915/478/18, у пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України надають прокурору право звертатися до суду з позов про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, § 35)).

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі № 1697-VII, частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частини четвертої статті 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 виснувала про те, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови).

Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щодо визначення позивачем Державної екологічної інспекції у Харківській області, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно зі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання законодавства про природно-заповідний фонд належить до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінслекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пунктів 1, 3 розділу І Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2020 за №350/34633, Державна екологічна інспекція відповідної області є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується, основними завданнями Державної екологічної інспекції області є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах Харківської області.

З огляду на те, що Державна екологічна інспекція у Харківській області, уповноважена державою здійснювати відповідні функції щодо охорони та використання природних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, тому в даному випадку остання є позивачем у справі.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2022 у справі № 360/6282/21, від 28.02.2023 у справі №380/9160/21.

Державна екологічна інспекція у Харківській області відповідно до абз. 2 п. 6 розділу II Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 230 від 07.04.2020, Державна екологічна інспекція у Харківській області як територіальний орган Держекоінспекції уповноважена звертатися до суду із позовом щодо: визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Пунктами 3, 5, 6, 9, 10 розділу ТІ «Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області», затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 47 від 01.03.2023, передбачено, що Держекоінспекція має право проводити перевірки, вносити обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства, звертатись до суду із позовом про визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Отже інтереси народу - єдиного джерела влади в Україні реалізуються, у тому числі, через органи державної влади.

Правовідносини, пов`язані з використанням та охороною об`єктів природно-заповідного фонду, становлять суспільний інтерес, а протиправна бездіяльність (якщо така буде встановлена) щодо збереження вказаних об`єктів, такому суспільному інтересу не відповідає.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного забезпечення збереження об`єктів природно-заповідного фонду, оскільки пасивна поведінка позивача такому відновленню не сприяє.

Щодо визначення позивачем Харківської обласної державної (військової) адміністрації, колегія суддів зазначає про таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» припинено повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, до повноважень якого входило здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері організації, охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду.

Поряд із цим, питання забезпечення здійснення повноважень з охорони навколишнього природного середовища на місцевому рівні та передачі функцій від територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України урегульовано Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів, у тому числі на місцевому рівні».

Так, повноваження територіальних органів центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища було передано обласним, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Таким органом на території Харківської області є Харківська обласна державна адміністрація, до структури якої входить Департамент захисту довкілля та природокористування (далі - Департамент), основним завданням якого згідно положення, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 12.11.2020 за №737, є: забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює державне управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо - заповідного фонду України на території Харківській області відповідно до чинного законодавства.

Разом з цим, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», у зв`язку з утворенням військових адміністрацій начальником Харківської обласної військової адміністрації винесено розпорядження №1B від 24.02.2022, відповідно до якого Харківська обласна державна адміністрація набуває статусу Харківської обласної військової адміністрації 24 лютого 2022 року.

Київською окружною прокуратурою м. Харкова подаєно цей позов в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», було встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не винесенні меж Заказника та не закріпленні його меж в натурі (на місцевості).

Таким чином, позивачем в даному спорі є Харківська обласна державна (військова) адміністрація. Водночас Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією не вжито заходів щодо судового захисту інтересів держави, що свідчить про її бездіяльність, тобто нездійснення захисту інтересів держави органами державної влади, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження.

Ураховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженими органами державної влади допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для внесення позову прокурором в інтересах держави.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктами владних повноважень та вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Так, на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Державної екологічної інспекції в Харківській області та Харківської обласної державної адміністрації прокурором направлено відповідні листи (наявні в матеріалах справи, якими проінформовано вказані органи про виявлене порушення та необхідність вжиття відповідних заходів з метою захисту інтересів держави.

Зокрема, відповідно до п. п. 2 п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом від 23.01.2024 № 50-105-373вих24 окружна прокуратура зверталась до Харківської обласної військової адміністрації, та листом від 23.01.2024 №50-105-374вих24 до Держекоінспекції у Харківській області з пропозицією пред`явити відповідний позов.

Відповідно до листа від 09.02.2024 №05-54/115 Харківська обласна військова адміністрація не заперечує щодо захисту Київською окружною прокуратурою м. Харкова інтересів держави в особі останньої.

Відповідно до листа від 27.02.2024 №674-13-16 Держекоінспекція не заперечує проти звернення окружної прокуратури із позовом до суду.

У зв`язку з чим, окружною прокуратурою 14.03.2024 листами за №50-105-1279вих24 та №50-105-1280вих24 направлено до Харківської обласної військової адміністрації та Держекоінспекції повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, у спірних правовідносинах прокурором у повному обсязі виконано процесуальний обов`язок, передбачений ст. 53 ГПК України та положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

Щодо суті позовних вимог.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Статтею 43 Земельного кодексу України та ч.1 ст.7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів регулюються Законом України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-ХІІ.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно ст.5 цього Закону завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються: центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

У відповідності до частини четвертої ст.7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою ст.26 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" встановлено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно частини другої ст.60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій (за виключенням перелічених у частині першій ст.60 Закону) покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Статтею 79 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина перша ст.79-1 Земельного кодексу України). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.3, 4 ст.79-1 Земельного кодексу України).

Крім цього, відповідно до ст.1 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

За змістом ст.2 Закону України "Про землеустрій", землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

У відповідності до ст.20 Закону України "Про землеустрій", землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст.22 Закону України "Про землеустрій" є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами, (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (п. в) частини другої ст.25 Закону України "Про землеустрій").

Так, ст.47 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Поряд з цим, як передбачено ст.26 Закону України "Про землеустрій", замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Інструкцією щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду (затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 за №65, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.03.2013 за № 404/22936) передбачено, що Інструкція визначає основні вимоги щодо оформлення охоронних зобов`язань стосовно забезпечення режимів охорони та збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення (п. 1.2). Охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження (п. 1.3).

Ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» знаходиться на землях комунальної власності Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 11.

Державним управлінням екологічної безпеки в Харківській області з метою забезпечення охорони та збереження території, ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га передано під охорону товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» (), про що 12.09.2018 складено охоронне зобов`язання, яке зареєстроване у Державному управлінні екологічної безпеки в Харківській області за № 0401-25-07/БППМЗ.

За цим охоронним зобов`язанням товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» взяло під охорону заповідний об`єкт - ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га та зобов`язалося зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно із Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища».

У спірних правовідносинах обов`язок щодо взяття під охорону заповідного об`єкта (ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби») і зобов`язання зберігати його та дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду згідно із ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища для відповідача передбачено безпосередньо самим охоронним зобов`язанням (наявне в матеріалах справи).

Колегія суддів зазначає, що межі Ботанічної пам`ятки природи встановлюються в натурі відповідно до ст.47 Закону України "Про землеустрій", оформлюються відповідними інформаційними-охоронними знаками, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності, лісовпорядній та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

Проте, за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відомості щодо розроблення та затвердження будь-якої документації із землеустрою на земельну ділянку під заповідним об`єктом - ботанічною пам`яткою природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га на території Київського району м. Харкова по вулиці Маршала Бажанова, 11 відсутні, що вказує на ту обставину, що підприємством не виконано вимог охоронного зобов`язання та не здійснено його відмежування в натурі.

Відтак, на думку колегії суддів, саме на ТОВ "Енергопромзв`язок" покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

За таких обставин, ТОВ "Енергопромзв`язок" є належним відповідачем у цій справі.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ТОВ "Енергопромзв`язок" вжити необхідних заходів щодо забезпечення проведення робіт із організації та винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» площею 0,15 га та закріплення їх в натурі (на місцевості), колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції до відзиву на позов прокурора додано копію Договору про надання послуг від 26.04.2019 №1066/1.1.1 (т.1 а.с.110), укладеного між ТОВ "Енергопромзв`язок" (Замовник) та Науково-дослідною установою «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" (Виконавець).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору, Виконавець зобов`язується за Технічним завданням Замовника. що є невід`ємним додатком №1 до цього Договору, надити послуги з розробки наукового обґрунтування меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби» (далі за текстом - документація, супроводжувальні (звітні) документи Виконавця, анотований звіт), а Замовник зобов`язується оплатити їх (Послуги).

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені дії відповідача свідчать про початок процедури добровільного вжиття ним заходів, направлених на розроблення документації та проведення робіт із організації та винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби», але на час розгляду цієї справи вказана процедура не завершена.

Наведені обставини та попередні дії відповідача взагалі спростовуються будь-які твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку вчинити відповідні дії щодо забезпечення проведення робіт із організації та винесення меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Чорноглазівські дуби».

Отже, колегія суддів констатує, що відповідач на теперішній час не вжив заходів по винесенню меж ботанічної пам`ятки природи місцевого значення та не закріпленню його меж в натурі (на місцевості), відсутністю інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Доказів на спростування вищезазначених обставин відповідачем до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, судом під час підготовки справи до розгляду встановлено, до апелянтом не доплачено 0,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідна сума повинна бути стягнута з відповідача в Державний бюджет України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромзв`язок" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області 23.10.2024 у справі №922/2153/24 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромзв`язок» (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 11, ) в на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101; код отримувача 37874947; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача - UA2020653; код класифікації доходів бюджету - 22030101) 0,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 15.01.2025.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.І. Терещенко

Суддя І.А. Шутенко