ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

14 січня 2025 року Справа № 914/597/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Зварич О.В.,

Орищин Г.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 23.12.2024 (вх. №01-05/3708/23 від 23.12.2024)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.11.2024

у справі №914/597/23 (суддя Цікало А.І.)

за заявою: Компанії Медісон Пасіфік Траст Лімітед MADISON PACIFIC TRUST LIMITED

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю Металзюкрайн Корп Лтд (ідентифікаційний код 19349403)

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/597/23 відхилено вимоги Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Металзюкрайн Корп Лтд на суму 294 198 270,38 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило таке в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Львівській області просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/597/23 та прийняти нове рішення, яким задоволити кредиторські вимоги ГУ ДПС у Львівській області до ТзОВ Металзюкрейн в повному обсязі.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Орищин Г.В.

Розглянувши подані матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про повернення апеляційної скарги з огляду на наступне:

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Такі ж положення містяться у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону. Тобто, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (пункт 17).

Згідно з частиною 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 ГПК України, окремо від рішення суду не допускається.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року, відповідно до пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня ведення в дію Кодексу України з процедур банкрутства визнано таким, що втратив чинність.

Водночас, частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За текстом частини 2 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів (частина 3 статті 47 КУзПБ).

Отже, ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в силу прямої вимоги закону.

Системне тлумачення пункту 17 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, частини першої статті 2, частини 2 статті 9, частини 2 і 3 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що ухвала суду, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора може бути оскаржена в апеляційному порядку лише разом із оскарженням ухвали суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в частині конкретних вимог кредиторів.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2024 року у справі №914/791/23.

Оскаржена ухвала Господарського суду Львівської області від 27.02.2024 у справі №914/597/23, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора - Головного управління ДПС у Львівській області.

Отже, ухвала Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/597/23, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора Головного управління ДПС у Львівській області, не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від ухвали за результатами попереднього засідання, в якій зокрема, зазначається розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів.

Враховуючи наведене, Західний апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/597/23 підлягає поверненню.

Керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Повернути апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 23.12.2024 (вх. №01-05/3708/23 від 23.12.2024) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №914/597/23.

2. Копію цієї ухвали разом з оригіналом апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області б/н від 23.12.2024 (вх. №01-05/3708/23 від 23.12.2024) і доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Іншим учасникам справи надіслати копію цієї ухвали.

4. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку в строки та порядку, визначеними статтями 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.

Орищин Г.В.