РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2025Справа № 910/12045/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про стягнення 8157,24 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення 8157,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2024 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Subaru Tribeca» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 та автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 . Вказана ДТП сталась з вини водія автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з. НОМЕР_2 . Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Інтер-Поліс» згідно полісу №ЕР/216754510, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 8157,24 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позову вказавши, що позивачем при визначенні розміру шкоди враховано ПДВ, про ремонт пошкодженого транспортного засобу не проведено. Також відповідач зазначив про те, що позивачем здійснено розрахунок без урахування фізичного зносу та додано витрати непов`язані з ДТП, а саме дві мийки авто. Крім того, відповідач вказав на те, що позивач не звертались до відповідача в порядку ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів «Пряме врегулювання» №29-2800-24-00032 від 01.05.2024 (далі - Договір) щодо автомобіля «Subaru Tribeca» д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.06.2024 у справі №753/10582/24 (провадження №3/753/3949/24) встановлено, що 22 травня 2024 року о 17 год. 35 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Alfa Romeo» д.н.з. НОМЕР_2 по п-ту П. Григоренка у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Subaru Tribeca» д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження вище вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.06.2024 у справі №753/10582/24 (провадження №3/753/3949/24), визнано ОСОБА_2 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеною постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.06.2024 у справі №753/10582/24 (провадження №3/753/3949/24), яка не була оскаржена у передбаченому законом порядку та набрала законної сили, встановлено наявність вини ОСОБА_2 у скоєному 22.05.2024 ДТП, суд вважає, що доведення вини останнього не потребують повторного доказування відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач, на виконання умов Договору на підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування №ОСКА-993 від 27.05.2024 з додатком, ремонтної калькуляції системи AUDATEX №ОСКА-993 від 29.05.2024, розрахунку суми страхового відшкодування від 29.05.2024, розрахунку фізичного зносу від 29.05.2024, страхового акту №ОСКА-993 від 29.05.2024 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 на суму 8157,24 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією платіжної інструкції №69771 від 30.05.2024.

Позивачем до матеріалів справи також додано схему місця ДТП, відповідь від Національної поліції України №177457, а також акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 27.05.2024.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР№216754510 у ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування ЕР№216754510 був чинний на момент скоєння ДТП. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн, розмір франшиза - 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Subaru Tribeca» д.н.з. НОМЕР_1 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Subaru Tribeca» д.н.з. НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою №51625 від 26.06.2024 на виплату (страхового) відшкодування у розмірі 8157,24 грн.

Вказану заяву відповідачем було отримано (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №665), проте залишено без відповіді та задоволення, відповідач впродовж визначеного Законом строку не сплатив суму страхового відшкодування та не направив позивачу обґрунтовану відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 3045,82 грн підлягає задоволенню.

Твердження відповідача про нарахування позивачем витрат непов`язаних з ДТП (дві мийки автомобіля), судом відхиляються, оскільки, наявні в матеріалах справи не містять відомостей про включення до розрахунку суми страхового відшкодування вартості мийки авто.

Також, судом відхиляються доводи відповідача про нарахування позивачем до суми страхового відшкодування суми ПДВ, оскільки, надані до суми докази не містять відомостей про суму ПДВ та її включення до суми страхового відшкодування, що зокрема, підтверджується платіжною інструкціє №69771 від 30.05.2024 із призначенням платежу «Страх.відшкод.29-2800-24-00032 в 01.05.2024 стр.акт ОСКА-993 від 29.05.2024; ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 . Без ПДВ».

Інші доводи та заперечення відповідача спростовується вище встановленими обставини та наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано довіреність №0124-13 від 05.01.2024, Договір про надання правничої допомоги №2-12/2023-Ю від 08.12.2023, акт виконаних робіт від 24.09.2024 до Договору на загальну суму 22000 грн, в тому числі на суму 3000 грн (страховий акт №ОСКА-993), платіжну інструкцію №33 від 24.09.2024 на суму 22000 грн.

Відповідно до п.5.1. Договору за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро, у справах, де Клієнт виступає в якості позивача Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого встановлюється залежно від ціни позову, зокрема, у справах, де ціна позову (первинна) не перевищує або дорівнює 10000 грн, гонорар становить 3000 грн за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими, співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, ціною позову та підлягають задоволенню у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ.А; ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 8157 (вісім тисяч сто п`ятдесят сім) грн 24 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 13.01.2025

Суддя Я.В. Маринченко