ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5209/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали справи №916/5209/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінік 2018» (54001, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 16, оф. 3, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнери України» (65104, м. Одеса, пр.-т Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228, )

про стягнення 175 310 грн.

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінік 2018» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнери України» про стягнення 175 310 грн. передплати за товар.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі - продажу товару №КУ 2805/2024 від 28.05.2024 в частині передачі товару.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачем було подано заяву про забезпечення позову (вх. №2-1805/24 від 27.11.2024), відповідно до якої останній просив суд вжити заходів забезпечення позовної заяви шляхом накладення арешту на кошти у розмірі ціни позову 175 310,22 грн., які обліковуються на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнери України».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2024 року заяву про забезпечення позову повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Домінік 2018» на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінік 2018» залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

03.12.2024 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 43399/24), якою недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі №916/5209/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Також відповідною ухвалою суду роз`яснено сторонам про можливість звернутися до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 09.12.2024 року була надіслана позивачу та його представнику до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 10.12.2024 року, які містяться у матеріалах справи.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 09.12.2024 року була надіслана відповідачу до його електронного кабінету та доставлена 09.12.2024 року 23:40, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 10.12.2024.

Підсумовуючи вищенаведене, відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до п., п. 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.05.2024 року між ТОВ «Домінік 2018» (покупець) та ТОВ «Контейнери України» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу товару №КУ2805/2024, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар в асортименті та за цінами відповідно до п. 2 договору, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його згідно умов даного договору.

Згідно п. 2.1 договору продавець передає товар у власність покупцеві згідно виставленого продавцем рахунку-фактури в асортименті і за відповідними цінами, зазначеними у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець здійснює оплату товару на поточний рахунок продавця у національній валюті гривні на підставі рахунку-фактури в порядку та в розмірах, зазначених у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 4.1 договору порядок і строки доставки товару зазначаються у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 10.2 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами договору своїх зобов`язань.

Також 28.05.2024 року між ТОВ «Домінік 2018» (покупець) та ТОВ «Контейнери України» (продавець) було укладено специфікацію №1 до договору купівлі-продажу товару №КУ2805/2024 від 28.05.2024 року, якою сторони погодили здійснення поставки товару на наступних умовах:

- місце доставки: Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт. Доманівка, вул. Пастера, 31/1;

- термін поставки: від 14 до 30 днів з моменту передплати;

- тип контейнера: ISO: 45R1, 2012 року;

- кількість товару шт.: 1 (один);

- вартість контейнеру (продаж у розстрочку) становить еквівалент 14 500,00 доларів США та сплачується у гривні за курсом НБУ.

Зазначеною специфікацією сторони також погодили порядок оплати товару, а саме: перший внесок передплата 30%, що становить еквівалент 4350 доларів США, у т.ч. з ПДВ, за курсом НБУ на дату фактичної оплати, що становить 175 310,22 грн. в строк до 31.05.2024 року, а решта суми - 70% вартості контейнера, що становить еквівалент 10 150 доларів США, сплачується рівними частинами щомісячно протягом 11 місяців до 22 числа поточного місяця, у сумі, що еквівалентна 922,73 долара США у т.ч. ПДВ по курсу НБУ на день рахунку. Доставка здійснюється за рахунок продавця, вивантаження товару здійснюється за рахунок покупця за місцем доставки.

28.05.2024 року відповідачем було сформовано рахунок на оплату №88 від 28.05.2024 року для здійснення позивачем оплати за відповідний товар на загальну суму 175 310,22 грн.

В свою чергу, позивачем були сплачені грошові кошти у сумі 175 310,22 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №470 від 29.05.2024 року із призначенням платежу: «сплата за контейнер згідно рах. №88 від 28.05.2024р.».

14.11.2024 року позивачем на адресу ТОВ «Контейнери України» було направлено претензію №27, відповідно до якої, посилаючись на укладення між сторонами договору купівлі-продажу товару №КУ2805/2024 від 28.05.2024 року, ТОВ «Домінік 2018» зазначив, що станом на 14.11.2024 року відповідачем не здійснено поставку сплаченого позивачем товару, у зв`язку із чим просив повернути на рахунок ТОВ «Домінік 2018» передплату у розмірі 175 310,22 грн. не пізніше 18.11.2024 року.

Зазначена претензія була направлена на поштову адресу ТОВ ««Контейнери України» (65104, м. Одеса, пр.-т Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228), що підтверджується наявними у матеріалах справи: описом вкладення та квитанцією від 14.11.2024 року. Вказана вимога залишилась без відповіді.

З огляду на непоставку товару, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнери України» про стягнення 175 310,22 грн. попередньої оплати за непоставлений товар.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено матеріалами справи, 28.05.2024 року між ТОВ «Домінік 2018» (покупець) та ТОВ «Контейнери України» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу товару №КУ2805/2024, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

За приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4.1 договору порядок і строки доставки товару зазначаються у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до специфікації №1 від 28.05.2024 року до договору купівлі-продажу товару №КУ2805/2024 від 28.05.2024 року, продавець зобов`язаний був поставити до Миколаївської обл., Вознесенського р-н, смт. Доманівки, вул. Пастера, 31/1 контейнер ISO: 45R1, 2012 року, у кількості 1 штука у термін від 14 до 30 днів з моменту передплати.

Згідно специфікації передплата становить 30% вартості контейнеру, що становить еквівалент 4250 доларів США у т.ч. з ПДВ за курсом НБУ на дату фактичної оплати, що становить 175 310, 22 грн. станом на 28.05.2024 року, та має бути сплачена у строк до 31.05.2024 року.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору відповідачем було сформовано рахунок на оплату №88 від 28.05.2024 року для здійснення позивачем оплати за відповідний товар на загальну суму 175 310,22 грн.

На виконання умов договору та специфікації, позивачем були сплачені відповідні грошові кошти у сумі 175 310,22 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №470 від 29.05.2024 року із призначенням платежу: «сплата за контейнер згідно рах. №88 від 28.05.2024р.».

Однак, відповідачем не було поставлено товар у кількості та строки, передбачені специфікацією №1 від 28.05.2024 року до договору купівлі-продажу товару №КУ2805/2024 від 28.05.2024 року.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням погодженої між сторонами істотної умови договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Судом встановлено та відповідачем не спростовано факт порушення останнім умов договору купівлі-продажу товару №КУ2805/2024 від 28.05.2024 року в частині дотримання погодженої дати доставки. Матеріали справи не містять доказів підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а також неможливості поставки товару.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому, можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного із варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар (в межах зобов`язання, яке виникло з конкретної погодженої поставки).

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача із претензією №27 від 14.11.2024 року про повернення попередньої оплати за товар у розмірі 175 310,22 грн. не пізніше 18.11.2024 року.

Зазначена претензія була направлена на адресу ТОВ ««Контейнери України» (65104, м. Одеса, пр.-т Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228), що підтверджується наявними у матеріалах справи: описом вкладення та квитанцією від 14.11.2024 року.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що після направлення претензії у відповідача, в силу вимог ст. 530 та ст. 693 ЦК України, у останнього виникло зобов`язання повернути позивачу сплачені в якості попередньої оплати грошові кошти.

Однак, доказів задоволення відповідачем зазначеної претензії та повернення грошових коштів (попередньої оплати) позивачу, як і належних та допустимих доказів здійснення поставки товару на зазначену суму суду не надано.

При цьому, позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання зі здійснення попередньої оплати товару, про що свідчить, зокрема, відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення покупцем своїх зобов`язань за договором.

Враховуючи, той факт, що позивач повністю виконав свої зобов`язання щодо попередньої оплати, а ТОВ «Контейнери України» не здійснило поставку оплаченого товару, суд дійшов висновку, що у позивача відповідно до ч., ч. 1 та 2 ст. 693 ЦК України виникло право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати непоставленого товару на вищевказану суму, яким він скористався, направивши відповідачу, зокрема, претензію №27 від 14.11.2024 року, а також звернувшись у подальшому до суду з даним позовом.

З урахуванням відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджувати факт поставки позивачу товару на суму 175 310,22 грн., ТОВ «Контейнери України» на виконання своїх зобов`язань щодо поставки, визначеної в рахунку на оплату №88 від 28.05.2024, приймаючи до уваги, що попередню оплату, сплачену позивачем за товар у розмірі 175 310,22 грн. не повернуто, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача зазначеної суми обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнери України» (65104, м. Одеса, пр.-т Академіка Глушка, буд. 29, оф. 228, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінік 2018» (54001, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 16, оф. 3, ) 175 310 (сто сімдесят п`ять тисяч триста десять) грн. 22 коп. попередньої оплати та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.25ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко