ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"09" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4136/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
розглянувши зареєстровану 27.12.2024 за вх. № 2-1969/24
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 916/4136/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГОЛД С'',
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,
про стягнення 262600,66 грн шкоди,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Христофоров Ю.В.,
від відповідача: Ващишин О.П.,
від третьої особи: не з`явився,
Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" (надалі - ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС", Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГОЛД С'' (надалі - ТОВ ''ГОЛД С'', Відповідач), в якій просить стягнути відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулась 30.04.2023, в розмірі 262600,66 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 19.09.2024 позовній заяві ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/4136/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2024 позовну заяву ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" залишено без руху та запропоновано усунути встановлені судом недоліки позовної заяви.
26 вересня 2024 року ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" представлено докази на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.10.2024 прийнято позовну заяву ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
18 жовтня 2024 року ТОВ ''ГОЛД С'' представлено відзив на позовну заяву.
25 жовтня 2024 року ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" представлено відповідь на відзив.
07 листопада 2024 року ТОВ ''ГОЛД С'' представлено заперечення на відповідь на відзив.
19 грудня 2024 року ухвалено рішення про часткове задоволення заявлених ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" вимог, стягнуто з ТОВ ''ГОЛД С'' 189077,00 грн відшкодування майнової шкоди та 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору.
27 грудня 2024 року ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" представлено заяву про ухвалення додаткового рішення у відповідності до статті 129 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.12.2024 призначено судове засідання на 09.01.2025 для розгляду заяви ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" про ухвалення додаткового рішення.
07 січня 2025 року ТОВ ''ГОЛД С'' представлено клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (шляхом надсилання на офіційну електронну пошту суду), однак, враховуючи те, що клопотання не містить накладеного електронного підпису суд не приймав його до уваги.
08 січня 2025 року ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" представлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (акту приймання-передачі наданих послуг між позивачем та адвокатом, платіжну інструкцію в підтвердження оплати послуг адвоката).
Господарським судом забезпечено право участі представників сторін у призначеному засіданні суду як в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, так і у приміщенні суду.
У призначене на 09 січня 2025 року судове засідання представник третьої особи не з`явився, про засідання суду ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надсилання ухвали на зазначену у поданих останнім поясненнях адресу електронної пошти.
В судовому засіданні долучено подані ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" разом із клопотанням від 08.01.2025 докази, оскільки акт приймання-передачі наданих послуг датовано 19 грудня 2024 року, а платіжна інструкція - 07 січня 2025 року, тобто вказані докази складено вже після ухвалення рішення у справі.
В процесі розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення представник ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" підтримував подану заяву та просив стягнути витрати на правничу допомогу у повному розмірі, представник ТОВ ''ГОЛД С'' натомість заперечував проти задоволення заяви в повному розмірі, клопотав про зменшення розміру заявлених вимог.
Представник ТОВ ''ГОЛД С'' посилався на те, що в укладеному ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" договорі відсутнє посилання на здійснення представництва інтересів саме Христофоровим Ю.В., те, що заявником не представлено акту виконаних робіт (детального опису виконаних робіт) та доказів оплати вартості наданих послуг, те, що під час відшкодування витрат необхідно виходити із критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру та фінансового стану обох сторін, у зв`язку із чим клопотав про зменшення розмір витрат до 5000,00 грн.
Окрім того, представником ТОВ ''ГОЛД С'' зазначено про надсилання аналогічного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу засобами поштового зв`язку, втім станом на час ухвалення додаткового рішення вказаний документ до суду не надходив.
09 січня 2025 року судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
26 серпня 2024 року між Адвокатським бюро «Юрія Христофорова» (Бюро) та ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 02/08-24 (Договір), відповідно до пункту 1.1 якого за цим Договором Бюро зобов`язується надати правову допомогу Клієнту щодо стягнення у судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД С» відшкодування майнової шкоди, яка була спричинена Клієнту в результаті ДТП, що сталась 30.04.2023.
До послуг, що надаються за цим Договором, входить: ознайомлення з документами, що стосуються предмета цього Договору, та їх юридичний аналіз; підготовка позовної заяви; здійснення представництва інтересів в Господарському суді Одеської області (за необхідності) у справі, що визначена п. 1.1 цього Договору; підготовка відповіді на відзив Відповідача (за необхідності) (пункт 1.2).
Для виконання цього Договору Клієнт надає адвокатському бюро права (повноваження), якими він володіє згідно чинного законодавства, зокрема, процесуальним законодавством, в межах якого здійснюється судочинство, без будь-яких обмежень на вчинення окремих процесуальних дій (пункт 1.3).
Цей Договір є оплатним (пункт 2.1).
Клієнт здійснює оплату на користь Бюро у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Бюро (пункт 2.2).
Оплата гонорару, який визначений в п. 2.3 цього Договору, сплачується Клієнтом на користь Бюро протягом 10 (десяти) календарних днів з дня ухвалення Господарським судом Одеської області судового рішення у справі, що зазначена в п. 1.1 цього Договору (пункт 2.4).
Цей Договір діє з моменту його укладення та діє до повного його виконання в межах надання правової допомоги, визначеної п. 1.1 цього Договору (пункт 4.1).
З боку Бюро Договір підписано керуючим - Юрієм Христофоровим, з боку Клієнта - директором.
Відповідно до ордеру від 26 серпня 2024 року, серії ВІ, № 1240287 адвокат Христофоров Ю.В. представляє інтереси ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" у Господарському суді Одеської області.
При цьому позовна заява містить розділ із детальним описом наданих адвокатом послуг (на момент пред`явлення), до якого входить ознайомлення із документами, що стосуються стягнення з ТОВ «ГОЛД С» відшкодування майнової шкоди, що була спричинена ТОВ «УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС» в результаті ДТП, що мало місце 30.04.2023, та їх юридичний аналіз; підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ «ГОЛД С» відшкодування майнової шкоди, що була спричинена ТОВ «УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС» в результаті ДТП, що мало місце 30.04.2023.
Представлена позовну заява підписана директором ТОВ «УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС».
Пред`являючи відзив на позовну заяву ТОВ ''ГОЛД С'' клопотало про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, а також зазначено, що Позивачем не представлено разом із позовною заявою належних доказів, які свідчили про здійснення відповідних витрат на правничу допомогу, а також детального опису робіт.
У представленій відповіді на відзив ТОВ «УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС» зазначено, що процесуальним опонентом не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат, так само як і не представлено доказів неспівмірності заявлених витрат. При цьому у позовній заяві викладено окремим розділом детальний опис наданих адвокатом послуг (станом на час представлення позовної заяви), у той же час, зазначаючи, що в силу погоджених між Бюро і Клієнтом умов Договору, акт наданих послуг як і фактична оплата підлягають складанню (справлянню) після ухвалення рішення у справі, відтак не можуть бути надані раніше.
Як зазначалось, 19 грудня 2024 року ухвалено рішення про часткове задоволення заявлених ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" вимог, стягнуто з ТОВ ''ГОЛД С'' 189077,00 грн відшкодування майнової шкоди та 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору.
У представленій заяві про ухвалення додаткового рішення ТОВ «УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС» просить здійснити розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у відповідності до статті 129 ГПК України.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, господарський суд виходить із наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно із статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини 3 статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
19 грудня 2024 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення в судовому засіданні, в якому приймали участь представники сторін.
Вже 27 грудня 2024 року до господарського суду надійшла заява ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" про ухвалення додаткового рішення.
Згідно із статтею 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Частиною 2 статті 126 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до положень частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі № 916/1340/18.
Господарським судом встановлено, що 26 серпня 2024 року між Адвокатським бюро «Юрія Христофорова» та ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" як Клієнтом укладено договір про надання правової допомоги № 02/08-24 (Договір), пунктом 1.1 якого передбачено, що за цим Договором Бюро зобов`язується надати правову допомогу Клієнту щодо стягнення у судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД С» відшкодування майнової шкоди, яка була спричинена Клієнту в результаті ДТП, що сталась 30.04.2023.
До послуг, що надаються за цим Договором, входить: ознайомлення з документами, що стосуються предмета цього Договору, та їх юридичний аналіз; підготовка позовної заяви; здійснення представництва інтересів в Господарському суді Одеської області (за необхідності) у справі, що визначена п. 1.1 цього Договору; підготовка відповіді на відзив Відповідача (за необхідності) (пункт 1.2).
Для виконання цього Договору Клієнт надає адвокатському бюро права (повноваження), якими він володіє згідно чинного законодавства, зокрема, процесуальним законодавством, в межах якого здійснюється судочинство, без будь-яких обмежень на вчинення окремих процесуальних дій (пункт 1.3).
У той же час, відповідно до ордеру від 26 серпня 2024 року, серії ВІ, № 1240287 адвокат Христофоров Ю.В. представляє інтереси ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" у Господарському суді Одеської області та котрий приймав участь у судових засіданнях.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 28.06.2022 у справі № 910/5543/21, від 15.06.022 у справі № 911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі № 906/323/21, від 14.06.2022 у справі № 922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі № 927/727/21, від 31.05.2022 у справі № 927/728/21, від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 18.05.2022 у справі № 922/2339/21, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19,від 11.05.2022 у справі № 902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18.
Відтак, відсутність оплати вартості фактично наданих послуг не є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення.
Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).
За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦУ України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.
При цьому сторонами погоджено, що гонорар сплачується Клієнтом на користь Бюро протягом 10 (десяти) календарних днів з дня ухвалення Господарським судом Одеської області судового рішення у справі, що зазначена в п. 1.1 цього Договору (пункт 2.4) /можливість подальшої оплати вартості наданих правничих послуг передбачена правою конструкцією частини 2 статті 126 ГПК України/.
Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного між Бюро та ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" Договору, господарським судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми. При цьому відповідно до відображеної в державних реєстрах інформації Юрій Христофоров обіймає посаду керівника Бюро, що надає йому право як самостійного представництва інтересів Клієнта, так і залучення на договірних засадах інших адвокатів з метою надання правничої допомоги.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
З огляду на викладене господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, фіксований розмір гонорару, погоджений між ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" та Бюро у Договорі про надання правової допомоги, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Позивачем і його Адвокатом (адвокатом/керівником Бюро) у цій справі, як і не має значення витрачений Адвокатом Позивача час на надання послуг правничої допомоги та зазначена кількості витрат такого часу в детальному описі робіт адвоката (представленому акті за результатами виконання Договору).
З урахуванням викладеного, вартість послуг з надання правничої допомоги погоджена між ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" та Бюро в Договорі про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним. При цьому відсутність/наявні акту виконаних робіт (детального опису виконаних робіт) не впливає на можливість визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частиною 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Статтею 15 ГПК України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 921/434/21 зазначено, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначалось, пункт 3 частини 4 статті 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись із позовною заявою ТОВ "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" заявлено до стягнення 262600,66 грн завданої майнової шкоди з ТОВ ''ГОЛД С'', втім в процесі розгляду справи судом встановлено наявність у Позивача права на стягнення 189077,00 грн, відповідно стягнуто 189077,00 грн відшкодування майнової шкоди (в процентному співвідношенні задоволено 72,00172307% від заявленої суми).
Керуючись ст. ст. 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕРНОІНВЕСТ-ТРАНС" про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/4136/24 задовольнити частково.
У задоволенні решти заяви відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 14 січня 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут