УХВАЛА

13 січня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/58/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024

(головуючий - Іванов О.Г., судді Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.)

у справі №908/58/24

за позовом Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області)

до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Акціонерного товариства "Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця"

про стягнення 425 861 грн 51 коп,

ВСТАНОВИВ:

У 2024 році Перший заступник керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Акціонерного товариства "Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення на користь держави збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 425 861,51 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.05.2024 у справі №908/58/24 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024 рішення Господарського суду Запорізької області від 01.05.2024 у справі №908/58/24 скасовано, прийнято нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

01.01.2025 Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024 у справі №908/58/24 разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №908/58/24 є стягнення 425 861, 51 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2024 рік - 1 514 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваного судового рішення, що передбачена пп.пп. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо неприпустимості уникнення цивільно-правової відповідальності лісокористувачем за шкоду спричинену навколишньому природному середовищу внаслідок невиконання своїх обов`язків встановлених законом, що призвело до незаконної порубки дерев. Вказує, що справа №908/58/24 має виняткове значення для прокурора, як учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки надання Верховним Судом правової оцінки вказаному вище питанню сприятиме ефективній реалізації прокурором конституційної функції представництва інтересів держави, що є однією з ознак правової держави. Більш того, дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків завданих державі порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної порубки дерев і мотивуючи такий позов порушеннями природоохоронного та лісоохоронного законодавства, прокурор діє з метою захисту прав та інтересів держави, а також з метою запобігання можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил. Зазначені правовідносини, пов`язані з правами та обов`язками лісокористувачів в частині утримання, охорони та відтворення лісових ресурсів становлять значний суспільний інтерес, оскільки не дотримання таких прав та обов`язків не лише порушує встановлений законодавством України порядок відшкодування шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, але і створює загрозу втрати основних функцій лісів та призводить до зменшення територій держави вкритих лісами, що також негативно впливає на загальну екомережу.

Проте Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судом обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судом під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Крім того, посилання скаржника, що справа №908/58/24 становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовим рішенням суду попередньої інстанції і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про значний суспільний інтерес та винятковість справи для скаржника.

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття такого рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №908/58/24 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024 у справі №908/58/24 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024 у справі №908/58/24.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй