ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.01.2025 Справа №914/2933/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши заяву Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву

у справі

за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради, м.Луцьк

до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2024 № 60/106-р/к у справі № 63/7-01-42-2024 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради, до відповідача, Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2024 № 60/106-р/к у справі № 63/7-01-42-2024 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 23.12.2024 року, здійснюється за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 15.01.2025.

Ухвалою від 23.12.2024 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено процесуальний строк - 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для надання (надіслання) суду відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165 ГПК України.

У відповідності до інформації, що міститься в Автоматизованій системі документообігу суду "Діловодство спеціалізованого суду" відповідачем отримано електронну копію ухвали від 23.12.2024 про відкриття провадження у даній справи 23.12.2024 о 13:36год.

Отже, останнім днем строку, встановленого судом в ухвалі від 23.12.2024 для подання відповідачем відзиву на позов є день - 07.01.2025, включно.

Від відповідача до суду поступила заява (документ створений в системі «Електронний суд» 07.01.2025), яка зареєстрована за вх.№543/25, про продовження строку на подання відзиву. Заява обгрунтована необхідністю додаткового часу для виконання вимог ухвали суду в частині подання відзиву на позовну заяву, що зумовлено завантаженістю Відділення в інших справах та у зв`язку з перебуванням працівників Відділення у відпустці. З метою забезпечення принципу змагальності, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, заявник просить продовжити строк для подання відзиву на позов з документальним та нормативним обґрунтуванням своїх доводів на 5 днів.

Частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відтак, суд здійснює розгляд заяви відповідача про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заяву про продовження строку для подання відзиву на позов відповідачем подано до закінчення встановленого судом строку.

Згідно ч.1, п.5 ч.3, ч.8 ст.165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частинами 1 та 2 статті 114 ГПК України встановлено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Принцип справедливості судового розгляду у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Дотримання процесуального закону є гарантією прав особи у господарському судочинстві та виконання судом його завдання. Саме суд має забезпечити право особи на справедливий суд (справедливу судову процедуру).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Усебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

Повне дослідження судом доказів передбачає отримання в такому обсязі доказового матеріалу, який був би достатнім для здійснення правильного висновку щодо наявності чи відсутності тих чи інших обставин судової справи.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою справу, зокрема докази, в умовах, які не ставлять її в суттєво невигідне становище у порівнянні з опонентом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03.05.2016 у справі "Летінчич проти Хорватії" (Letincic v. Croatia)).

Відповідно до частини першої статті 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Формальний підхід до вирішення справи та ухвалення судового рішення за відсутності встановлених судом фактичних обставин справи суперечить фундаментальним принципам та завданням господарського судочинства, одним із яких, якими частина перша статті 2 ГПК України визначає, зокрема, справедливе вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ч.4 ст.116 ГПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про задоволення заяви та продовження відповідачу процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву до 13.01.2024 включно.

Керуючись ст.4, 42, 46, 114, 118, 119, 165, 232-235 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про продовження строку на подання відзиву на позов у справі №914/2933/24 - задоволити.

2. Продовжити Західному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву у справі до 13.01.2025 включно.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Кітаєва С.Б.