РІШЕННЯ

Іменем України

06 січня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1048/24

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго",

вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів, 14000;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Івченко Вікторії В`ячеславівни ,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 25621,38 грн

без виклику (повідомлення) сторін

УСТАНОВИВ:

06.11.2024, надійшов позов Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (далі - АТ "Облтеплокомуненерго") до фізичної особи - підприємця Івченко Вікторії В`ячеславівни (далі - ФОП Івченко В.В. ) про стягнення 25621,38 грн, з них: 22852,03 грн заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії на підставі типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, в редакції постанови КМУ № 1022 від 08.09.2021) (далі - Договір), за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року, 1788,61 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 року по вересень 2024 року та 980,74 грн 3% річних за період з 01.06.2023 по 04.11.2024, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань в частині своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив сторонам строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог, про що постановив ухвалу від 11.11.2024 (доставлена позивачу до його електронного кабінету в ЄСІТС 11.11.2024 о 20:38, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа; відповідачці направлена поштовою кореспонденцією, отримана нею 20.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 475).

Відповідачка правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористалась, проти заявлених вимог не заперечила.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Суд також врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 11.11.2024.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

АТ "Облтеплокомуненерго" (виконавець), відповідно до Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 № 2633-ІV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила), є теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом із переліку житлових будинків, в яких позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Менської міської ради № 189 від 20.10.2022, № 73 від 04.04.2023 про початок та закінчення опалювального сезону 2022 - 2023 років на території Менської міської територіальної громади, з 21.10.2022 по 14.04.2023 тривав опалювальний сезон у м. Мена, в тому числі по АДРЕСА_2 .

Власником нежитлового приміщення - кафе, загальною площею 233,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.07.2013, є фізична особа - підприємець Івченко Вікторія В`ячеславівна (відповідач), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 390703696 від 13.08.2024 та копією інвентаризаційної справи на нерухоме майно по АДРЕСА_2 (інвентарний номер 3697, реєстровий номер 2 - 185) щодо приміщення кафе.

Матеріали справи містять акти прийняття в експлуатацію теплового вузла за адресою: АДРЕСА_2 ; акти прийняття приладів обліку - теплолічильників, після їх повірки, та акти підключення теплової енергії на опалення від 24.10.2022 в будинок за цією адресою, що свідчить про те, що нежитлове приміщення відповідачки (кафе) є невід?ємною частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відтак, остання є співласником цього будинку.

За пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом положень статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість виконання договору сторонами.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Починаючи з 01.11.2021, договірні відносини між АТ "Облтеплокомуненерго", виконавцем послуг з постачання теплової енергії, та споживачем - власником (користувачем) нежитлового приміщення (кафе) ФОП Івченко В.В. , врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - Типовий індивідуальний договір), затвердженим постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022).

Пунктами 1, 2 Типового індивідуального договору встановлено, що він є публічним договором приєднання, укладеним з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та в порядку Закону України, набуває чинності через 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця.

01.10.2021, на виконання вимог абз. 2 частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», АТ "Облтеплокомуненерго" опублікований Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії на офіційному веб-сайті за адресою http://new.teplo.cn.ua, який знаходиться у вільному доступі.

Враховуючи, що нежитлове приміщення (кафе) є невід`ємною частиною будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності прийнятого співвласниками цього будинку рішення про вибір моделі договірних відносин та укладеного з виконавцем комунальної послуги відповідного договору, з 01.11.2021, між позивачем та відповідачкою, як однією з співвласників цього будинку, вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

За визначенням пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово - комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладений відповідний договір про надання житлово - комунальної послуги.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення всіх приміщень будинку (житлових та нежитлових), що є невід`ємною частиною житлового будинку. За рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції теплової енергії, що подається в житловий будинок через приєднану мережу та розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання, розташованих на цих мережах і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

У багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , встановлений прилад обліку теплової енергії INFOCAL №N321 (повірочний термін по 09.09.2024); окремо в приміщенні відповідачки встановлений прилад обліку теплової енергії Sharky 775 № 48073022 (повірочний термін по 16.06.2026).

За частиною 1 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а в випадках, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої в будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об?єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (в разі ведення обліку теплової енергії в гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг спожитої послуги, визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу № 315) (пункт 11 Типового індивідуального договору).

За пунктом 5 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначених цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої в будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Наведене узгоджується зі змістом частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», за якою обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, установлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої в будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу № 315.

Пунктом 6 розділу ІІІ Методики визначено, що в будівлі/будинку, в якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалювального приміщення, оснащеного вузлом розподільчого обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільчого обліку з урахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Пунктами 1, 2 розділу VI Методики встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за формулами 32, 33 Методики.

Згідно з п. 5 частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в сфері житлово-комунального господарства.

З наведеного вбачається, що в разі відсутності змін у показах комерційного приладу обліку наявне порушення споживачем вимог щодо мінімального споживання теплової енергії в розрахунковому періоді і такому споживачу, відповідно до вимог Методики розподілу № 315, здійснюється донарахування обсягу спожитої теплової енергії.

Керуючись наведеними нормами, а також враховуючи, що спірне нежитлове приміщення (кафе) є невід?ємною частиною багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником якого є відповідачка, позивач правомірно, в період з листопада 2022 року по квітень 2023 року, нарахував до сплати відповідачці плату за послуги з теплопостачання, виходячи з показів приладів обліку в будівлі та окремо в приміщені відповідачки, до складу яких також увійшли витрати на загальнобудинкові потреби.

Позивачем також правомірно проведене донарахування обсягу теплової енергії до мінімальної частки питомого споживання в листопаді та грудні 2022 року по приміщенню відповідачки.

Виходячи з установлених обставин, суд дійшов висновку, що в відповідачці наявний обов`язок розрахуватись за спожиті послуги, надані позивачем у спірному періоді в заявленому обсязі.

Відповідно до п. 30 Типового індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://new.teplo.cn.ua.

Вартістю послуги, згідно з пункту 31 Типового індивідуального договору, є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://new.teplo.cn.ua/.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (пункт 32 Типового індивідуального договору).

За пунктом 34 Типового індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування в строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 Типового індивідуального договору).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 144 від 29.08.2022 протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, встановлено тариф та рівні тарифу, що застосовувався станом на 24.02.2022 для потреб інших споживачів на теплову енергію у розмірі 4141,75 грн/Гкал (без ПДВ).

Наказом АТ "Облтеплокомуненерго" № 377 від 01.11.2022 «Про затвердження плати за абонентське обслуговування» встановлено розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (споживача), для комунальних послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, що надаються споживачам АТ «ОТКЕ» за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг, визначених згідно додатку 1 до цього наказу, зокрема, розмір плати за абонентське обслуговування при наданні послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування ВКО в місяць) складає 8,38 грн (з ПДВ).

Позивачем, з урахуванням опалювальної відповідачем площі (198,30 кв. м.), на підставі звітів про спожиту теплову енергію про візуальне зняття показань засобу (приладу) обліку спожитої теплової енергії, довідок про розподіл спожитого обсягу теплової енергії житловим будинком по АДРЕСА_2 , здійснено розрахунок нарахувань вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, про що складені в односторонньому порядку акти прийому - передачі послуги з постачання теплової енергії: від 30.11.2022 на суму 6646,46 грн, 31.12.2022 на суму 7967,10 грн, 31.01.2023 на суму 12444,41 грн, 28.02.2023 на суму 10093,04 грн, 31.03.2023 на суму 7188,18 грн, 30.04.2023 на суму 1838,84 грн.

На оплату наданих послуг за період з листопада по квітень 2023 року включно, позивач виставив до сплати відповідачці відповідні рахунки - фактури: №№ 12-0013 від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023 на суму загальну суму 46178,03 грн.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження отримання відповідачкою перелічених рахунків. Водночас, неотримання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, за висновком суду, неотримання рахунку-фактури не звільняє споживача від обов`язку з оплати отриманої послуги.

Враховуючи умови пункту 34 Типового індивідуального договору, строк оплати за спожиті послуги на момент ухвалення судового рішення настав.

Відповідачка за отримані послуги в спірному періоді розрахувалась частково, сплативши позивачу в рахунок отриманих послуг 23326,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 21 від 15.01.2023 на суму 2486,00 грн, № 116 від 13.02.2023 на суму 8000,00 грн, № 199 від 30.03.2023 на суму 6500,00 грн, № cfb867b574 від 23.04.2023 на суму 4500,00 грн, № ceecb0abb4 від 17.05.2023 на суму 1840,00 грн.

Доказів оплати решти боргу в розмірі 22852,03 грн відповідачка суду не надала, правомірність вимог позивача не спростувала.

У досудовому порядку позивач звертався до відповідачки з претензією № 878/13 від 28.05.2024 про наявність простроченої заборгованості по оплаті вартості послуг з постачання теплової енергії.

Позивачем, окрім суми основного боргу, пред?явлено до стягнення: 1788,61 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 по вересень 2024 років та 980,74 грн 3% річних за період з 01.06.2023 по 04.11.2024, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України врегульовані правові наслідки порушення грошового зобов?язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Матеріалами справи підтверджується прострочка оплати відповідачкою вартості послуг з постачання теплової енергії, а тому з урахуванням зазначених у розрахунках періодів та здійснених нею часткових оплат, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідачки 1788,61 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 по вересень 2024 років та 980,74 грн 3% річних за період з 01.06.2023 по 04.11.2024.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Нормами статей 193 ГК України та 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Частина 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлює, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За статтею 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, зокрема в частині стягнення з відповідачки 22852,03 грн основного боргу, 1788,61 грн інфляційних втрат та 980,74 грн 3% річних у заявлені періоди.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за рахунок відповідачки позивачу мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити повністю позов Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів, 14000, ) до фізичної особи - підприємця Івченко Вікторії В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 25621,38 грн.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Івченко Вікторії В`ячеславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів, 14000, ) 22852,03 грн боргу, 1788,61 грн інфляційних втрат, 980,74 грн 3% річних та 3028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко