ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2025 р. Справа№ 910/7006/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024

у справі №910/7006/24 (суддя Котков О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Акціонерного товариства "Сенс Банк"

про стягнення 181 444,00 грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшла позовна заява до Акціонерного товариства Акціонерного товариства "Сенс Банк" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 181 444,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 133/22-Т/ЦЗ від 29.03.2022 у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу "Tirsan", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як власника транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з вини співробітника якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Сенс Банк" (ідентифікаційний код 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (ідентифікаційний код 33908322, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154) грошові кошти: страхове відшкодування - 168 844,00 грн (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот сорок чотири гривні) та судовий збір - 2817,73 грн (дві тисячі вісімсот сімнадцять гривень 73 копійки). В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Сенс Банк" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд прийняти та розглянути апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду від 27.08.2024 у справі №910/7006/24 повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Арсенал Страхування" у задоволенні позовної заяви до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про стягнення страхового відшкодування в поряду суброгації в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує, що страховик мав би виплатити страхувальнику суму страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 170 399,28 грн. з ПДВ за вирахуванням франшизи у розмірі 7 000,00 грн. У разі, якщо суд дійде висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, то обґрунтованою сумою страхового відшкодування є 33 399,28 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20.07.2022 року в с. Невицьке водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», недотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Tirsan», який рухався попереду.

Внаслідок ДТП автомобілю «Tirsan», власником якого є ТОВ «Теплолюкс-Юг», було завдано шкоди.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2022 року у справі № 308/10184/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Transporter», на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № 209612714.

Відповідно до Звіту № 08-22-М157 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Tirsan», виконаного на замовлення ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" суб`єктом оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю., вартість матеріального збитку транспортного засобу «Tirsan», в результаті його пошкодження становить 170 399,28 грн. з ПДВ.

На підставі страхового акту № 006.01089122-2 від 30.09.2022 року ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" визначено розмір страхового відшкодування 298 844,00 грн. (за вирахуванням суми взаємозаліку 12 600,00 грн.), які перераховано на рахунок ПП «Трейдсервіс», що підтверджується платіжним дорученням № 51482697 від 03.10.2022 року.

ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності в сумі 130 000,00 грн.

На твердження позивача, виплаченого розміру страхового відшкодування недостатньо для повноцінного ремонту пошкодженого автомобіля «Tirsan», а відтак, відповідач у порядку статей 1172, 1194 Цивільного кодексу України зобов`язаний відшкодувати позивачеві різницю між вартістю відновлювального ремонту (311 444,00 грн.) та розміром виплаченого страхового відшкодування (130 000,00 грн.) у розмірі 181 444,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як законний володілець автомобіля «Volkswagen Transporter», та роботодавець винуватця ДТП, у порядку статей 1172, 1194 Цивільного кодексу України зобов`язаний відшкодувати позивачеві різницю між загальним розміром завданої шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та сумою виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України).

Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди (особою, яка , свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.08.2020 року у справі № 905/1391/19, з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України).

Відтак, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм та з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Суд звертає увагу, що за наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується факт того, що на момент ДТП 20.07.2022 року водій був працівником відповідача та виконував трудові (службові) обов`язки.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Transporter», в матеріалах справи відсутнє, однак виходячи з відповіді НПУ (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ 055706) власником автомобіля «Volkswagen Transporter» є відповідач.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач, як володілець транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої його працівником, вина якого встановлена постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2022 року у справі № 308/10184/22.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України).

Отже, розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню власнику пошкодженого транспортного засобу, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

З наявного в матеріалах справи рахунку-фактури № ТС-0000649 від 28.07.2022 року ПП «Трейдсервіс» вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Tirsan», з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить 318 444,00 грн.

Відповідно до Звіту № 08-22-М157 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Tirsan», виконаного на замовлення ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" суб`єктом оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю., вартість матеріального збитку транспортного засобу «Tirsan», в результаті його пошкодження становить 170 399,28 грн. з ПДВ.

Звіт про незалежну оцінку майна є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що має бути витрачена на відновлення пошкодженого майна. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена сума вартості відновлювального ремонту. Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17, від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18.

Отже, обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду, що оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Tirsan», внаслідок ДТП, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, у порядку статті 1194 Цивільного кодексу України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 168 844,00 грн. (298 844,00 грн. - 130 000,00 грн.).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 168 844,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог в позові належіть відмовити.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - АТ "Сенс Банк", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі №910/7006/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Сенс Банк".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці з 25.12.2024 по 03.01.2025 та перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці з 06.01.2025 по 08.01.2025 текст постанови складено та підписано 09.01.2025.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов