РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2025Справа № 910/4612/24

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 121266 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП, яке сталося 01.05.2022.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

Від Запорізького районного суду Запорізької області надійшла копія постанови на виконання вимог ухвали суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу про відкриття провадження у справі отримав в електронному кабінеті, що підтверджується відповідним повідомленням.

Враховуючи наведене, та за відсутності подання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем як страховиком та ТОВ «ОТП Лізинг» як страхувальником було укладено договір страхування наземного транспорту №853/22-Т/ЗП119/7153 від 16.05.2022 та сертифікат до нього (далі - Договір добровільного страхування), предметом яких є страхування автомобіля «Tойота», д.р.н. НОМЕР_1 (далі - Застрахований автомобіль).

01.05.2023 о 17:00 год. Запорізький район, а/ш Н08, 470 км +600 м, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Форд Фьюжен д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не впевнилась що це буде безпечно, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Даними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3Б, 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Ці обставини підтверджуються постановою Запорізького районного суду Запорізької області №317/2351/23 від 19.05.2023 та довідкою поліції, копії яких містяться у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено Застрахований автомобіль, який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ТОВ «ОТП Лізинг», на праві власності та який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи. Вигодонабувачем за вказаним договором є ТОВ «ОТП Лізинг». Доказів, що Договір добровільного страхування вже не був діючим на час ДТП матеріали справи не містять.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, рахунок №СВА-К-23003036 від 08.05.2023 ремонтного СТО Застрахованого автомобіля (121266 грн) позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого він розрахував та виплатив страхове відшкодування у сумі 122266 грн на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг», що підтверджується копією платіжної інструкції №24712963 від 19.05.2023.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем Форд Фьюжен д.н.з. НОМЕР_2 , і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як особи, яка експлуатувала автомобіль Форд Фьюжен д.н.з. НОМЕР_2 , на законних підставах була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) ЕР/212290504 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 160000 грн, франшиза - 0).

Отже, на відповідача полісом ЕР/212290504 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , автомобіля Форд Фьюжен д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП.

Позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до відповідача шляхом подання цього позову.

Відповідач заперечень щодо вимог позову не надав.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу у сумі 121266 грн. Відповідачем зі свого боку не надано жодних доказів на спростування даних обставин.

Судом враховано, що позивачем заявлено до стягнення суму матеріального збитку з урахуванням умов полісу ЕР/212290504 в межах ліміту за шкоду майну в сумі 160000 грн, та враховуючи нульову франшизу.

Позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а одразу подав відповідний позов.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19) зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У вказаній постанові судом також зазначено, що у системному зв`язку зі ст. 36 положення п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

З наведеного вбачається, що звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування за договором (полісом) ЕР/212290504 обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов`язання може бути встановлений як договором, так і законом.

В даному випадку п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено строк виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування - 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів, зазначених у статті 35 цього Закону.

Разом з тим, станом на день ухвалення даного рішення встановлений 90 денний строк наданий відповідачу для виплати страхового відшкодування або надання обґрунтованої відмови у здійсненні такої виплати завершився, однак матеріали справи не мають доказів вчинення останнім виплати страхового відшкодування чи відмови у такому. Так само відповідачем не спростовано жодними доказами, що вартість ремонту Застрахованого автомобіля є необґрунтованою.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Враховуючи викладене, заявлена вимога про виплату страхового відшкодування у сумі 121266 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (м. Київ, вул. Гарматна, 8, приміщення 6; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 121266 (сто двадцять одну тисячу двісті шістдесят шість) грн відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.