ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

13.01.2025 м.Дніпро Справа № 904/3505/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

судді: Дарміна М.О. (доповідач)

розглянувши заяву Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Верхогляд Т.А. у справі № 904/3505/23

в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 (суддя Бєлік В.Г. )

у справі № 904/3505/23

за позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про визнання недійсними пунктів додаткової угоди до контракту, стягнення авансу та штрафних санкцій.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати недійсним підпункт 1.2 пункту 1, укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш", додаткової угоди № 11 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/005 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 01.02.2006;

- визнати недійсним пункт 2, укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш", додаткової угоди № 11 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/005 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 01.02.2006, в частині відмови сторін від будь-яких судових та позасудових розглядів відносно оплат, фіскальних чеків, претензій та компенсацій, пов`язаних з контрактом;

- стягнути суму авансу у розмірі 3 571 200,00 грн., 3% річних у розмірі 185 800,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 261 757,38 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі №904/3505/23 позовні вимоги задоволено частково.

В задоволенні вимог Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" про визнання недійсним підпункт 1.2 пункту 1, укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш", додаткової угоди № 11 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/005 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 01.02.2006 відмовлено.

В задоволенні вимог Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" про визнання недійсним пункт 2, укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш", додаткової угоди № 11 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/005 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 01.02.2006, в частині відмови сторін від будь-яких судових та позасудових розглядів відносно оплат, фіскальних чеків, претензій та компенсацій, пов`язаних з контрактом відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" суму невикористаного авансу у розмірі 3 571 200,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 53 568,00 грн.

В задоволенні вимоги про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" 3% річних у розмірі 185 800,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 261 757,38 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 904/3505/23 в оскаржуваній частині та відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Мороз В.Ф. (доповідач), судді - Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 904/3505/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2024 судове засідання призначено на 04.07.2024 о 11 год. 10 хв.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2024 судове засідання призначено на 03.10.2024.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Коваль Л.А. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2024 року, та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2024р., для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Мороза В.Ф., суддів - Чередко А.Є., Іванова О.Г.

В судовому засіданні 03.10.2024 по справі оголошено перерву до 12.12.2024.

09.12.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" надійшла заява про відвід судді Іванова О.Г. від розгляду справи № 904/3505/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2024 відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Іванова О.Г. від розгляду справи №904/3505/23. Заяву судді Іванова О.Г. про самовідвід у справі № 904/3505/23 задоволено. Справу №904/3505/23 передано для визначення складу суду, в порядку встановленому ст. 32 ГПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №904/3505/23 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 судове засідання призначено на 05.02.2025 о 14 год. 30 хв.

23.12.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Верхогляд Т.А. від розгляду справи № 904/3505/23.

Заява обґрунтована наявністю сумнівів щодо незаінтересованості судді Верхогляд Т.А. у результаті розгляду справи та наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Заявник вважає, з аналізу прийнятої колегією суддів постанови від 31.10.2024 у справі № 904/62/19, до складу якої входила і суддя Верхогляд Т.А (де сторонами також є Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» та Акціонерне товариство «Дніпроважмаш») вбачається, що суддя Верхогляд Т.А. не викликає довіри, оскільки судове рішення є завідомо незаконним та має замовний характер, що свідчить про недоброчесність та недобросовісність вказаної судді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2025 (колегія суддів у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Верхогляд Т.А, Чередко А.Є.) визнано заяву Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/3505/23 необгрунтованою.

Передано заяву Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Верхогляд Т.А. у справі № 904/3505/23 на вирішення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2025 для розгляду заяви Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Центрального апеляційного господарського суду Верхогляд Т.А. від розгляду справи №904/3505/23 визначено головуючого суддю (суддя-доповідач) Дарміна М.О.

Центральний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді (суддя-доповідач) Дарміна М.О., розглянувши заяву Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід судді Верхогляд Т.А. у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зав`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 905/379/21).

Верховний Суд у постановах від 13.12.2023 у справі № 914/1011/22, від 01.03.2023 у cправі № 910/11980/21 зазначив, що наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Згідно із частинами 2, 3 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 7, 8, 11 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому (постанова Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 916/248/20).

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Твердження заявника про незаінтересованість судді Верхогляд Т.А. є виключно його припущеннями, адже суд не має будь-якого власного інтересу щодо результату розгляду справи № 904/3505/23 чи упередженого ставлення до будь-якої із сторін.

При цьому незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 35 ГПК України).

Щодо тверджень заявника про недоброчесність та недобросовісність судді Верхогляд Т.А., яка не викликає довіри, оскільки судове рішення є завідомо незаконним та має замовний характер виходячи з аналізу прийнятої колегією суддів постанови від 31.10.2024 у справі № 904/62/19, до складу якої входила вказана суддя (де сторонами також є Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Акціонерне товариство "Дніпроважмаш") вбачається, що ухвалення суддею судових рішень в іншій справі не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї зі сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві. Незгода сторін з ухваленими суддею рішеннями може бути предметом розгляду апеляційної чи касаційної скарг на такі рішення, водночас не є підставою для відводу судді від розгляду справи.

Викладені представником Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" у заяві обставини стосуються процесуальних дій судді, а відтак не можуть бути підставою для відводу судді від розгляду даної справи у розумінні наведених приписів частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, як і заявлений суддею самовідвід в іншому апеляційному провадженні та з інших підстав у справі, оскільки не є належним і вмотивованим підтвердженням існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду даної справи та однозначно не вказують на його особисте упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи.

Інших підстав для відводу у заяві не зазначено.

Таким чином, з аналізу доводів заявника, встановлених обставин справи та норм чинного Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35-36, 38, 39, 216, 233, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля" про відвід від розгляду справи №904/3505/23 судді Верхогляд Т.А. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя М.О.Дармін