ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Справа № 902/1126/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Гіліс І.В.

позивача: не з"явився

відповідача 1: не з"явився

відповідача 2: Шевчук О.В. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 (суддя Тварковський А.А., м.Вінниця)

за позовом: Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури (пров. Цегельний, 8, м.Вінниця, 21020) в інтересах держави в особі Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м.Вінниця, 21050)

до: Фізичної особи-підприємця Вітрука Степана Юрійовича ( АДРЕСА_1 )

до: Рудь Марини Вікторівни ( АДРЕСА_2 )

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення володіння нерухомим майном шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Вітрука Степана Юрійовича та ОСОБА_1 про усунення перешкод Вінницькій міській раді у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,0430 га, яка розташована на території Вінницької міської ради, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: нежитлової будівлі, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020). Припинення володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) нерухомим майном: нежитловою будівлею, загальною площею 317 кв м за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020), проведене рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського Нотаріального округу Білоус О.Б. від 03.06.2024 індексний номер:73448208, шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 020. Скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020), проведену рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського Нотаріального округу Білоус О.Б. (індексний номер рішення - 73448208) шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 020.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 провадження у справі № 902/1126/24 закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 про закриття провадження у справі №902/1126/24, справу направити в суд першої інстанції для продовження її розгляду у підготовчому засіданні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає на те, що ухвала від 19.11.2024 у справі № 902/1126/24 є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням вимог матеріального та процесуального права, завданню господарського судочинства не відповідає, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач по справі Рудь Марина Вікторівна з 03.05.2019 зареєстрована як фізична особа- підприємець, номер запису: 0065599, стан підприємства на даний час: зареєстрована.

Види економічної діяльності: ФОП Рудь М.В. - 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Таким чином, прокурор вважає, що представник відповідача, в судовому засіданні повідомила суду неправдиву інформацію про те, що Рудь М.В. не є підприємцем і ніколи не була зареєстрована як ФОП.

Також прокурор зазначає, що не відповідає дійсності твердження суду в оскаржуваній ухвалі від 19.11.2024 про те: «відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Рудь М.В. не була і не є фізичною особою-підприємцем» позаяк це повністю спростовується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Судом, при прийнятті оскаржуваної ухвали від 19.11.2024 по справі №902/1126/24, не враховано доводи прокурора щодо підсудності спору господарському суду, а також не перевірено доводи представника відповідача про нездійснення реєстрації ФОП, що стало підставою для необґрунтованого закриття провадження по справі за позовом прокурора.

Крім того, прокурор зазначає, що згідно інформації наданої Вінницькою міською радою на запит прокурора, встановлено, що на підставі клопотання та поданих документів, в тому числі витягу з Державного реєстру речових прав від 29.02.2024, Вінницькою міською радою прийнято рішення від 29.03.2024 № 2224 щодо надання ФОП Вітруку Степану Юрійовичу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна належні заявнику, за адресою: м. Вінниця, провулок 1-й Ботанічний, 20-А, орієнтовною площею 0,0430 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель комунальної власності.

Прокурор звертає увагу на те, що 29.08.2024 до Вінницької міської ради надійшло клопотання Рудь Марини Вікторівни (реєстраційний індекс Р/01/64305) щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: м. Вінниця, провулок 1-й Ботанічний, 20-А та передачі земельної ділянки в оренду.

Тобто, прокурор зазначає, що вказана земельна ділянка передавалась для використання в комерційних цілях - розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, також відповідачами наразі передбачається використовується в комерційних цілях самочинно збудованої нежитлової будівлі, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020).

Таким чином, прокурор вважає, що вказаною інформацією спростовуються доводи суду в оскаржуваній ухвалі про те, що Рудь М.В. набула у власність нежитлове приміщення, водночас жодних умов щодо використання даного приміщення у комерційних цілях чи з метою здійснення підприємницької діяльності положення договору не місять.

Прокурор зазначає, що в спір у даній справі належить до юрисдикції господарського суду, оскільки відповідачем є фізична особа-підприємець Вітрук С.Ю., який отримав у власність, нежитлову будівлю, загальною площею 317 кв.м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020) для здійснення підприємницької діяльності. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Поряд з цим, скаржник зазначає, що позовна заява у справі № 902/1126/24 містить вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020), що здійснювалась за ФОП Вітруком С.Ю., Рудь М.В., припинення володіння та усунення перешкод Вінницькій міській раді у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,0430 га, яка розташована на території Вінницької міської ради, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: нежитлової будівлі.

Отже, прокурор вважає, що позовні вимоги стосуються захисту права власності на земельну ділянку комунальної власності, порушеного у зв`язку із незаконним оформленням права власності на нежитлову будівлю за ФОП Вітруком С.Ю., а згодом переоформлену за Рудь М.В., як фізичною особою, незважаючи на те, що вона зареєстрована як ФОП.

Таким чином, прокурор зазначає, що оскільки земельна ділянка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Вінниці та в розпорядженні Вінницької міської ради дана справа підлягає до розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин прокурор вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №902/1126/24 та неправильно застосував положення ч.1 ст. 231 ГПК України.

Ухвалою від 11.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13 січня 2025 року.

07 січня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Шевчук О.В. сформовано та подано через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи прокурора та просить суд апеляційну скаргу заступника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу господарського суду Вінницької області від 01.11.2024 року залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін .

09 січня 2025 року Вінницькою міською радою сформовано та подано через систему «Електронний суд» клопотання в якому просив суд розгляд справи проводити без участі представника Вінницької міської ради за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату суду №01-05/34 від 13.01.2025 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Маціщук А.В. у період з 10.01.2025 по 13.01.2025 включно, з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №902/1126/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2025 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В.

Ухвалою суду від 13.01.2025 прийнято апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В.

Прокурор в судовому засіданні 13.01.2025 підтримала доводи апеляційної скарги та надала відповідні пояснення. Просила суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 про закриття провадження у справі №902/1126/24, справу направити в суд першої інстанції для продовження її розгляду у підготовчому засіданні.

Представник відповідача-2 Рудь М.В. в судовому засіданні 13.01.2025 заперечила доводи апеляційної скарги прокурора та надала відповідні пояснення. Просила суд апеляційну скаргу заступника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу господарського суду Вінницької області від 01.11.2024 року залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання 13.01.2025 Фізична особа-підприємець Вітрук Степан Юрійович не з`явився, поштове відправлення з рекомендованим повідомленням, яким надсилалась йому ухвала від 11.12.2024 повернулось до суду апеляційної інстанції з відмітками органу зв`язку «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання»; «адресат відсутній за вказаною адресою».

У цьому аспекті суд апеляційної інстанції зазначає, що правила вручення судового рішення регламентовані положеннями статті 242 ГПК України.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5 частини шостої статті 242 ГПК України).

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 19.12.2024 у справі №910/9262/23.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України).

ЄСПЛ зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).

Крім того, до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.07.2023 у справі №906/638/22.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 11.12.2024 надсилалася судом апеляційної інстанції рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФОП Вітрука С.Ю., яка зазначена у позовній заяві та відповідає даним з ЄДРПОУ, а саме: АДРЕСА_5 . Проте, конверт з копією ухвали від 11.12.2024 у справі №902/1126/24 надійшов на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду з зазначенням причини повернення: "За закінченням терміну зберігання".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, яке повернуто органами зв`язку з позначкою, зокрема, "за закінченням терміну зберігання", з урахуванням конкретних обставин справи може вважатися належними доказами про виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №910/9262/23.

Щодо відмітки органу поштового зв`язку «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», колегія суддів зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Установлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів дійшла висновку про те, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Верховний Суд у постанові від 01.12.2023 у справі N 591/4832/22 висновував, що "довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з "відсутністю за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки".

Таким чином, колегія суддів вважає, що ФОП Вітрук С.Ю. був належно повідомлений про судовий розгляд справи 13.01.2025 в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача 2 в судовому засіданні 13.01.2025, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури задовольнити, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення 24 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.08.2022 № 1175 «Про укладання, поновлення, припинення та внесення змін до договорів про встановлення земельного сервітуту», п. 8 Додаток 6 до рішення, вирішено укласти договір про встановлення земельного сервітуту з Вітруком Степаном Юрійовичем, який зареєстрований як фізична особа-підприємець, на земельну ділянку площею 0,0430 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності), за адресою: АДРЕСА_6 , строком на 4 роки 11 місяців (а.с.43-47).

30 серпня 2022 року Вінницькою міською радою (власник) та ФОП Вітрук С.Ю. (особа) укладено Договір про встановлення земельного сервітуту ( а.с.55-60).

За цим договором власник на підставі рішення Вінницької міської ради від 26.08.2022 за №1175 надає згоду особі на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0430 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності), за адресою: АДРЕСА_6 . (п. 1.1 Договору).

Сторони ознайомлені з тим, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці, (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 договору, Встановлення земельного сервітуту здійснюється для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

Сервітутне землекористування встановлюється терміном на 4 роки 11 місяців з моменту прийняття рішення та діє до 26.07.2027 року (п. 3.1 Договору).

21 березня 2023 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради, ФОП Вітрук С.Ю. видано паспорти прив`язки ТС реєстраційними номерами № 02/2023, №03/2023, № 04/2023, № 05/2023, дійсні до 21.03.2024 (а.с.61-77).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 399773102 від 17.10.2024) 29.02.2024 за Вітруком Степаном Юрійовичем зареєстровано право власності на об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта: нежитлова будівля, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 317, адреса: будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020 (а.с.78).

Документи, подані для державної реєстрації: технічний паспорт (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: ТІ01:4065-3924-1442-6692, виданий 28.11.2023, видавник: ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ; документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: AR01:3438-9984-7452-4670, виданий 29.02.2024, видавник: ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ; акт про прийняття об`єктів в експлуатацію, серія та номер: б/н, виданий 26.01.2024, видавник: затверджено рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 01.02.2024 № 255; рішення органу місцевого самоврядування щодо об`єкта речового права, серія та номер: 255, виданий 01.02.2024, видавник: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (а.с.79-87).

Прокурор вважає, що на земельній ділянці що передавалася у строковий земельний сервітут допускалося розміщення лише тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Однак, всупереч умовам договору особистого сервітуту ФОП Вітрук С.Ю., не встановив тимчасову споруду на комунальній земельній ділянці, а натомість побудував капітальну нежитлову будівлю, площею 317 кв. м та зареєстрував на неї право власності.

В подальшому 31.05.2024 між Вітруком С.Ю. (продавець) та Рудь М.В. (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно п.1.1, якого продавець передав у власність (продав), а покупець, набув у власність (купив), належне продавцю на праві приватної власності нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , (надалі «нежитлове приміщення»).

Відповідно до п.1.2 договору, право власності на нежитлову будівлю зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області Кривоусом О.А. 29 лютого 2024 року, номер відомостей про речове право: 539.62735, реєстраційний номер . об`єкта нерухомого: майна: 020, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 368315963 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б., 31 травня 2024 року, номер інформаційної довідки 381117381. Опис об`єкта: загальна площа - 317 кв.м.

Нежитлова будівля, які відчужуються за цим договором, розташована на земельній ділянці, площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, яка не являється приватною власністю продавця, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-024 від 15.05.2024 року, в якому в графі «відомості про право власності» інформація відсутня.

Відповідно до п.3.2 договору, покупець заявляє, що обізнаний про стан майна до моменту підписання даного договору.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного договору за ОСОБА_1 31.05.2024 зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об`єкт: нежитлова будівля, загальною площею 317 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020) (а.с. 78).

Листом від 08.10.2024 №01/00/011/166162 Вінницькою міською радою повідомлено Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, зокрема про те, що 29.08.2024 до Вінницької міської ради надійшло клопотання Рудь Марини Вікторівни (реєстраційний індекс Р/01/64305) щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: АДРЕСА_7 та передачі земельної ділянки в оренду. Складовою в вищезазначеному поданому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки є договір купівлі-продажу від 31.05.2024, зареєстрований за №1073, яким ОСОБА_2 передав у власність (продав) ОСОБА_1 нежитлову будівлю загальною площею 317 кв.м. Станом на 07.10.2024 вищезазначена земельна ділянка в оренду не передавалась (а.с. 54-55).

18 листопада 2024 року через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (а.с.156-159).

В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі представник відповідача 2 посилається на те, що зі змісту прохальної частини вбачається, що позовні вимоги стосуються виключно ОСОБА_1 і будь-якої вимоги до ФОП Вітрука С.Ю. не пред`явлено. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 набула права власності на нежитлову будівлю ,розташовану за адресою : АДРЕСА_7 ( надалі- нежитлове приміщення) як фізична особа ( не ФОП) на підставі Договору купівлі-продажу , укладеного 31.05.2024 р. з громадянином ОСОБА_2 (не ФОП). Тобто, сторонами договору купівлі-продажу є громадяни, а не суб`єкти підприємницької діяльності. Прокурор не надав будь-яких доказів використання ОСОБА_1 нежитлової будівлі у господарській діяльності. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, однак це не означає, що ОСОБА_1 зобов`язана чи має намір вести в цій будівлі підприємницьку діяльність. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, однак це не означає, що Рудь М.В. зобов`язана чи має намір вести в цій будівлі підприємницьку діяльність.

Крім того, представник відповідача 2 зазначає, що набуття статусу ФОП не означає, що усі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно.

Таким чином, з урахуванням викладеного, представник відповідача-2 вважає, що цей спір має вирішуватись за правилами цивільного судочинства, оскільки заявлені позовні вимоги з огляду на їх підставу й мету, спрямовані на захист права власності Вінницької міської ради на земельну ділянку шляхом знесення нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 , а не на поновлення прав позивача під час здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 провадження у справі №902/1126/24 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Мотивуючи закриття провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що спір виник щодо нерухомого майна, яке було відчужено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за відповідним письмовим правочином. При цьому, в цілому стосується безпосередньо права власності ОСОБА_1 . За умовами договору ОСОБА_1 набула у власність нежитлове приміщення. Водночас жодних умов щодо використання даного приміщення у комерційних цілях чи з метою здійснення підприємницької діяльності положення договору не містять.

Поряд з цим, судом першої інстанції відзначено, що відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Рудь М.В. не була і не є фізичною особою-підприємцем. Більше того, сам Вітрук С.Ю., не зважаючи на наявність статусу фізичної особи-підприємця та перебування об`єкту нерухомості на земельній ділянці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, оформлення об`єкту нерухомості як і його відчуження здійснював саме як фізична особа.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що, ані прокурором, ані позивачем у свою чергу не надано беззаперечних доказів того, що спірний об`єкт нерухомості використовується Рудь М.В. у правовідносинах, які мають ознаки здійснення нею господарської діяльності. Водночас як судом з`ясовано, законодавчі заборони щодо перебування у власності фізичної особи об`єктів нежитлової нерухомості без набуття статусу підприємця відсутні. Отже, ідентифікація прокурором в позові відповідача - фізичної особи через призму наявності у придбаного нею об`єкта нерухомості ознак для здійснення комерційної діяльності не випливає на підвідомчість судового спору і водночас не відносить його до господарської юрисдикції.

Разом з тим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що у даній справі жодних позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Вітрука Степана Юрійовича не спрямовано. В даному ж випадку має місце подання аналогічного негаторного позову до фізичної особи, що виключає вирішення такого спору в порядку господарського судочинства за суб`єктним складом.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання представниці відповідача 2 про закриття провадження у справі (вх. № 01-34/11328/24 від 18.11.2024) підлягає задоволенню, а провадження у справі № 902/1126/24 закриттю.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, враховуючи його передчасність, зважаючи на таке.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, зокрема, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За приписами статей 5, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення від 29.04.88 у справі "Белілос проти Швейцарії"); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.78 у справі "Занд проти Австрії").

Через визначення юрисдикційності спору забезпечується дотримання принципу правової визначеності, за яким слід не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами різних юрисдикцій. Тому потрібно визначати юрисдикційність відповідного спору так, щоб унеможливити повторне звернення особи до суду іншої юрисдикції після відповідного коригування позовних вимог та формування іншого складу учасників справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 статті 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Водночас, як встановлено ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, та справи у спорах щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;

9) справи щодо процедури превентивної реструктуризації;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій;

20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення;

21) справи про ліквідацію страховика або кредитної спілки за позовом Національного банку України відповідно до статті 110 Цивільного кодексу України.

Таким чином, у ст.20 ГПК України визначена предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень щодо розгляду справ, віднесених до їхньої компетенції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №646/6644/17 (провадження №14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Статтями 25, 26 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У свою чергу наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі №2-7615/10, від 05.06.2018 р. у справі №522/7909/16-ц).

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах, як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №916/1261/18.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2022, Вінницькою міською радою та ФОП Вітрук С.Ю. укладено Договір про встановлення земельного сервітуту (а.с.55-58).

За цим договором на підставі рішення Вінницької міської ради від 26.08.2022 за № 1175 надано згоду ФОП Вітруку С.Ю. на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0430 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності), за адресою: АДРЕСА_6 . (п. 1.1 договору).

Згідно п.3.1 договору, сервітутне землекористування встановлюється терміном на 4 роки 11 місяців з моменту прийняття рішення та діє до 26.07.2027 року.

В подальшому, 21.03.2023 Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради, ФОП Вітрук С.Ю. видано паспорти прив`язки ТС реєстраційними номерами №02/2023, № 03/2023, № 04/2023, № 05/2023, дійсні до 21.03.2024.

Таким чином, встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0430 га за адресою: АДРЕСА_6 було надано ФОП Вітруку С.Ю. для провадження підприємницької діяльності, що в свою чергу визначає ці правовідносини як господарські.

Проте, ФОП Вітруком С.Ю. на вказаній земельній ділянці побудована нежитлова будівля на яку 29.02.2024 за Вітруком Степаном Юрійовичем зареєстровано право власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020.

31 травня 2024 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу відчужив вказану нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Статтями 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські.

Відповідно до відповіді №1025871 від 13.01.2025 з ЄДРПОУ сформованої засобами підсистеми ЄСІТСТ «Електронний суд на запит головуючої судді, відповідач по справі Рудь Марина Вікторівна з 03.05.2019 зареєстрована як фізична особа- підприємець, номер запису: 0065599, стан на даний час: зареєстрована (а.с.248-249).

Види економічної діяльності: ФОП Рудь М.В. - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

При цьому, колегія суддів відзначає, що з 05.04.2023 суди отримали автоматичний доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (ЄДР) у кабінеті судді Електронного суду, що надає процесуальну можливість суду перевірити наявність у фізичної особи - статусу підприємця, зокрема, в даному випадку суд першої інстанції (суддя Тварковський А.А.) мав змогу самостійно зробити запит до Реєстру та отримати інформацію стосовно відповідача-2 Рудь М.В.

Проте, судом першої інстанції не здійснено відповідного запиту, що спростовує висновок останнього, що відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Рудь М.В. не була і не є фізичною особою-підприємцем.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно інформації наданої Вінницькою міською радою на запит прокурора, встановлено, що 29.08.2024 до Вінницької міської ради надійшло клопотання Рудь Марини Вікторівни (реєстраційний індекс Р/01/64305) щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: АДРЕСА_7 та передачі земельної ділянки в оренду (а.с.53-54).

Вказаних обставин відповідачем-2 та її представником не спростовано.

Отже, звернення Рудь Марини Вікторівни до Вінницької міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: АДРЕСА_7 та передачі земельної ділянки в оренду має на меті здійснення нею господарської діяльності, тобто використання відповідачем-2 нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , приміщення номер 20-А з метою реалізації її господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері суспільного виробництва.

Поряд з цим, судова колегія відзначає, що відсутність у договорі купівлі-продажу від 13.05.2024 жодних умов щодо використання нежитлового приміщення у комерційних цілях чи з метою здійснення підприємницької діяльності не спростовує фактичної мети Рудь М.В. використовувати вказане нежитлове приміщення у своїй підприємницькій діяльності, з урахуванням поданого нею до Вінницької міської ради клопотання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0430 га, кадастровий номер :02:007:0263, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: АДРЕСА_7 та передачі земельної ділянки в оренду.

Отже, в даному випадку спір у справі №902/1126//24 належить до юрисдикції господарського суду, оскільки позовні вимоги про усунення перешкод Вінницькій міській раді у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0,0430 га, яка розташована на території Вінницької міської ради, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: нежитлової будівлі, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020). Припинення володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) нерухомим майном: нежитловою будівлею, загальною площею 317 кв м за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020), проведене рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського Нотаріального округу Білоус О.Б. від 03.06.2024 індексний номер:73448208, шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 020. Скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 317 кв. м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта 020), проведену рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського Нотаріального округу Білоус О.Б. (індексний номер рішення - 73448208) шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 020 стосуються відповідача-2 ОСОБА_1 , яка станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 31.05.2024, так і на момент подання позову у даній справі була і є фізичною особою-підприємцем, яка має на меті використовувати вказану нежитлову будівлю, загальною площею 317 кв.м., за адресою: будинок АДРЕСА_3 у своїй підприємницькій діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі неповно з`ясував обставини, що стосуються предмету спору, характеру правовідносин, що склалися між сторонами, суб`єктного складу сторін, та здійснив висновки, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим здійснив помилкові висновки стосовно постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 280 ГПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Отже, наявні підстави, передбачені ч.1 п.1, 4 ст. 280 ГПК України.

Приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду згідно ч.3 ст.271 ГПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч.14 ст.129 ГПК України).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат у справі, зокрема судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 271, 275, 280, 282-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2024 у справі №902/1126/24 скасувати.

3. Справу №902/1126/24 направити до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений "14" січня 2025 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.