РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2024Справа № 910/6113/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Старовойтову Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Оболонь" вул. Богатирська, 34, м. Київ, 04209

про визнання недійсними рішень

Представники сторін:

від позивачів: Філіпенко О.В.(в режимі відеоконференції).

від відповідача: Степанчук І.В.(в режимі відеоконференції).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство Оболонь" про визнання недійсними:

- рішення Правління Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство Оболонь", оформленого протоколом № 01 від 01.10.2022, в частині встановлення для ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним (комерційним) тарифом, який передбачений для магазинів (питання 2 "Питання тарифу за електроенергію для комерційних потреб ( ОСОБА_2 , ділянки 12/11, 13/12)" порядку денного засідання правління);

- рішення Правління Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство Оболонь", оформленого протоколом № 02 від 16.06.2023, в частині встановлення внутрішнього тарифу на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) (питання 1 "Зміна внутрішнього тарифу на електроенергію" порядку денного засідання правління).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення його прав як члена кооперативу вказаними рішеннями Правління ОК "СДТ "Оболонь", оскільки такі рішення прийняті поза межами повноважень Правління, з порушенням приписів Закону України "Про кооперацію" та Статуту ОК "СДТ "Оболонь", а також всупереч умовам укладеного між позивачем та кооперативом Договору № 12/11 про користування електричною енергією від 13.03.2016.

Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання б/н від 17.05.2024 про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати від відповідача:

- Копію протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів ОК "СДТ ОБОЛОНЬ" про утворення органів управління та органів контролю за діяльністю Кооперативу, інших органів Кооперативу на період з 2020 по 2024 роки;

- Копію протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів ОК "СДТ ОБОЛОНЬ" про утворення Правління Кооперативу на період з 2019 по 2024 роки;

- Копію протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів ОК "СДТ ОБОЛОНЬ" про затвердження норм потужності на одну земельну ділянку у розмірі 1300кВт*год на місяць;

- Копію протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів ОК "СДТ ОБОЛОНЬ" про затвердження норм потужності на одну земельну ділянку у розмірі 1250кВт*год на місяць;

- Копію протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів ОК "СДТ ОБОЛОНЬ" про надання Правлінню Кооперативу повноважень щодо встановлення тарифу на електроенергію для побутових споживачів Кооперативу.

Поряд із цим, разом з позовною заявою від позивача надійшла заява б/н від 17.05.2024 про забезпечення позову, в якій гр. ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу "Садово-дачне товариство "Оболонь" () в особі будь - яких органів, представників, працівників та/або контрагентів вчиняти (у тому числі, але не виключно за зверненням будь - яких третіх осіб) будь - які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення та/або обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб будинків та їх частини, за адресами в місті Києві по вул. Садова 12 та 13.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Селівону А. М. як судді, в провадженні якого перебуває справа № 910/6113/24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6113/24, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч. 3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10.07.2024.

Також 25.06.2024 через систему "Електронний суд" від представника надійшла заява б/н від 25.06.2024 про участь у судових засіданнях у справі 910/6113/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2024 року задоволено заяву представника позивача та постановлено проводити судові засідання у справі № 910/6113/24 в режимі відеоконференції з використанням сервісу "Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом" за посиланням (https://vkz.court.gov.ua).

У підготовчому судовому засіданні 10.07.2024 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 07.08.2024.

В свою чергу, 05.08.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача - Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Оболонь" надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі 910/6113/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.08.2024 заяву позивача про участь у судових засіданнях у справі 910/6113/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» надійшли від представника відповідача: клопотання б/н від 30.07.2024 року про долучення доказів, а саме відповіді ОК «СДТ «Оболонь» від 15.07.2024 року на запит адвоката Філіпенко О.В., з додатками (копіями протоколів загальних зборів, оголошення про загальні збори тощо); відзив на позовну заяву б/н від 30.07.2024 року, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на практику застосування кооперативом нових внутрішніх тарифів відразу після підвищення тарифів постачальником, з остаточним затвердженням на перших найближчих загальних зборах, оскільки зміна тарифів постачальником є та скликання термінових загальних зборів лише по цьому питанню є недоцільним й технічно не завжди можливим (обставини як-то пандемія чи військовий стан тощо). При цьому рішення Правління як органа, який вирішує невідкладні й поточні питання у проміжку між загальними зборами, у таких випадках діють від моменту їх прийняття до моменту затвердження загальними зборами, якщо не будуть цими зборами скасовані. Також відповідач зазначив, що позивач завжди перевищував ліміти споживання на побутові потреби на своїх ділянках та регулярно затримував платежі на строк до місяця і більше, що створювало додаткові складнощі в роботі кооперативу, зокрема, щодо нецільового використання коштів з метою відшкодування кооперативом прострочених оплат позивача зі спільного бюджету.

Документи судом долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 07.08.2024 з метою реалізації позивачем права на надання відповіді на відзив, судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 05.09.2024.

Судом доведено до відома, що через систему "Електронний суд" надійшли: від представника позивача 12.08.2024 - відповідь на відзив б/н від 12.08.2024, з доказами надсилання її копії на адресу відповідача, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що згідно Статуту Правління кооперативу не наділене повноваженнями встановлювати тарифи на електроенергію для членів кооперативу, а Загальні збори ОК «СДТ ОБОЛОНЬ» не надавали Правлінню повноваження щодо встановлення цін та тарифів на електроенергію для членів обслуговуючого кооперативу. Отже, Правління обслуговуючого товариства не наділене повноваженнями приймати рішення щодо діяльності кооперативу, а лише організовує їх виконання. Окрім цього позивач посилається на те, що жодний із наданих відповідачем доказів та наведених доводів не стосується предмету розгляду даної справи та не спростовує того, що встановлення цін на тарифи і, зокрема, для гр. ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним тарифом, який передбачений для магазинів, відбулося поза межами повноважень Правління за відсутності рішення Загальних зборів; від відповідача 19.08.2024 - заперечення б/н від 17.08.2024 на відповідь на відзив, в яких останній зазначає про відсутність перевищення повноважень з боку Правління, правомірність встановленого для позивача тарифу та особисту участь позивача в Загальних зборах кооперативу 26.08.2023 року, на яких було вирішено питання щодо затвердження змін до тарифів та додаткового коефіцієнту для комерційного понадлімітного використання електроенергії. Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/6113/24 та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.10.2024 року.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.10.2024 року та 14.11.2024 року протокольними ухвалами оголошено перерви до 14.11.2024 року та 28.11.2024 року відповідно.

Судом встановлено, до початку судового засідання 14.11.2024 року через систему "Електронний суд" 07.11.2024 року від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 07.11.2024 року про долучення додаткових пояснень до матеріалів справи, зокрема, щодо обсягів спожитої позивачем електроенергії та здійсненої оплати; 12.11.2024 року від представника позивача надійшли заперечення б/н від 11.11.2024 року на клопотання (заяву) відповідача, подане 07.11.2024 року, згідно яких позивач зазначає, що не веде та не вів раніше на території власних земельних ділянок жодної комерційної діяльності, та наголошує на відсутності у Правління ОК «СДТ «Оболонь» повноважень на прийняття рішення про встановлення позивачу підвищеного тарифу, на які позивач посилається як на підстави даного позову. Вказані документи долучено судом до матеріалів справи.

Будь - яких інших доказів на підтвердження своїх вимог, заперечень та правової позиції, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін станом на 28.11.2024 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У судове засідання з розгляду справи по суті 03.10.2024 року з`явився позивач особисто, уповноважені представники позивача та відповідача брали участь в режимі відеоконференції.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 14.11.2024 року та 28.11.2024 року уповноважені представники позивача та відповідача брали участь в режимі відеоконференції.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.10.2024 року, 14.11.2024 року та 28.11.2024 року представник позивача, а також в судовому засіданні 03.10.2024 позивач особисто підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.10.2024 року, 14.11.2024 року та 28.11.2024 року проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.11.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення позивача особисто та представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України до підвідомчості господарським судам України віднесено справи з корпоративних спорів, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З огляду на цей припис перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи.

Суд зазначає, що предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про визнання недійсними рішень Правління Обслуговуючого кооперативу «Садово - дачне товариство «Оболонь», що оформлені протоколами № 01 від 01.10.2022 року та № 02 від 16.06.2023 року в частині встановлення для позивача підвищеного тарифу за споживання електроенергії як для комерційних потреб, з посиланням на прийняття таких рішень Правлінням поза межами повноважень останнього, у зв`язку з чим, за висновками суду, даний спір є корпоративним та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Так, стаття 55 Господарського кодексу України визначає суб`єктів господарювання як учасників господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Зокрема, суб`єктами господарювання є господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у Господарському кодексі України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Відповідно до статті 93 Господарського кодексу України підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників). Підприємствами колективної власності є виробничі кооперативи, підприємства споживчої кооперації, підприємства громадських та релігійних організацій, інші підприємства, передбачені законом.

Частиною 1 статті 94 Господарського кодексу України встановлено, що кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні врегульовано Законом України «Про кооперацію», відповідно до статті 1 якого кооперація система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Згідно з визначенням термінів, наведеним у статті 2 вказаного Закону, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану (статті 6 Закону України «Про кооперацію»).

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України "Про кооперацію").

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про кооперацію» кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 30.05.2006 року Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією внесено запис про державну реєстрацію Обслуговуючого кооперативу «Садово - даче товариство Оболонь», яке є правонаступником Садового товариства «Оболонь» (), зареєстрованого 25.06.1998 року. Голова правління - Степанчук Інокентій Вікторович.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Пунктом 1.4 Статуту Обслуговуючого кооперативу «Садово - даче товариство Оболонь» в редакції, затвердженій протоколом зборів уповноважених № 02 від 27.05.25027 року (далі - Статут) визначено, що Кооператив є обслуговуючим кооперативом та не має на меті отримання прибутку, є добровільним об`єднанням громадян та здійснює свою діяльність на землях, наданих в безстрокове користування для колективних садів рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів № 356/20 від 19.03.1979 року, № 787/7 від 18.06.1979 року, № 490/16 від 16.04.1979 року та № 334/34 від 18.03.1980 року загальною площею близько 25 га, з влаштування на ній 520 ділянок приблизним розміром 400 кв.м кожна.

Основним завданням кооперативу згідно п. 6 Статуту є задоволення та захист законних соціальних, побутових та інших спільних інтересів членів кооперативу з метою організації садівництва, забезпечення експлуатації інженерних мереж та інших елементів інфраструктури.

Згідно п. 11 Статуту кооператив є обслуговуючим кооперативом і являється недержавним, неприбутковим об`єднанням громадян із статусом юридичної особи.

Членство в кооперативі є добровільним і може набуватися одночасно зі створенням кооперативу при проведенні загальних зборів, а також індивідуально на сонові письмової заяви ,в будь - який момент існування. Членами кооперативу можуть бути громадяни на підставі договору купівлі - продажу (п. 18 Статуту).

Суд зазначає, що згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено судом за матеріалами справи, зазначено позивачем та відповідачем не заперечувалось, гр. ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 19.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1181, є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0413 га, кадастровий номер 80 000 000 00:78:283:0011, цільове призначеної земельної ділянки - для ведення садівництва, та на підставі Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 2942, земельної ділянки НОМЕР_3 площею 0,0415 га, кадастровий номер 80 000 000 00:78:283:0012, цільове призначеної земельної ділянки - для ведення садівництва, які знаходяться по АДРЕСА_3 в межах території Обслуговуючого кооперативу «Садово - даче товариство Оболонь», що підтверджується витягами з Державного реєстру правочинів.

Також позивач є власником садового будинку АДРЕСА_2, загальною площею 240,4 кв.м, жилою площею - 134,10 кв.м, та НОМЕР_3, по АДРЕСА_3, загальною площею 50,30 кв.м, жилою площею - 40,50 кв.м, які розташовані на території Обслуговуючого кооперативу «Садово - дачне товариство Оболонь» на підставі договорів купівлі-продажу садового будинку від 19.02.2009 року та договором купівлі-продажу садового будинку від 03.06.2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованими в реєстрі за № 1178 та № 2939 відповідно.

Копії вказаних договорів купівлі - продажу земельних ділянок та садових будинків наявні в матеріалах справи.

При цьому позивач з 2009 року є членом ОК «СДТ Оболонь», що підтверджується протоколом Засідання Правління кооперативу від 02.12.2009 року № 004, копія якого наявна в матеріалах справи та згідно п. 2 якого гр. ОСОБА_1 прийнято до членів кооперативу, а також додатково - платіжною інструкцією № 9321-4533-9813-8316 від 20.10.2023 року про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 24 Статуту, в редакції від 27.05.2017 року, основними обов`язками члена Кооперативу є, зокрема, виконання вимог цього Статуту та рішень органів управління кооперативу, прийнятих в межах їх повноважень, своєчасно та в повному обсязі сплачувати внески, визначені цим Статутом.

Згідно ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких належить, зокрема: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

У відповідності до ч. 2 ст. 101 ГК України вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів Кооперативу. До органів управління кооперативу належать правління (голова) кооперативу та ревізійна комісія (ревізор) кооперативу.

Статтею 16 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу.

Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.

Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

За приписами ст. 103 ГК України правління кооперативу очолює голова кооперативу, який обирається загальними зборами членів кооперативу та функції і порядок відкликання якого визначаються статутом кооперативу.

Як визначено п. 62 Статуту відповідача вищим органом управління кооперативу є загальні збори.

Так, згідно з пунктом 63 Статуту Загальні збори членів Кооперативу приймають Статут кооперативу, вносять до нього зміни та доповнення, обирають строком на 4 роки Голову правління кооперативу, правління та ревізійну комісію, а також склад уповноважених для рішення основних питань (п.63.1); вирішують питання про закінчення діяльності кооперативу, розглядають інші питання діяльності кооперативу (охорона садів, дачних будинків, електро- водопостачання) (п. 63.10).

В свою чергу, згідно Статуту Правління кооперативу має право захищати права, представляти законні інтереси членів кооперативу в органах Державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності (п. 29), ініціювати скликання загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу (п. 30), виконувати розрахунок розмірів внесків членів кооперативу із затвердженням загальними зборами членів (зборами уповноважених) кооперативу (п. 32), здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів (п. 33), вимагати від членів кооперативу своєчасної та у повному обсязі сплати всіх внесків, установлених загальними зборами членів (зборами уповноважених) кооперативу (п. 40), здійснювати інші дії, що відповідають цілям, завданням і меті діяльності кооперативу в порядку, визначеному цим Статутом та чинним законодавством (п. 43).

Як зазначено позивачем, Рішенням Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», оформленим протоколом № 01 від 01.10.2022 року (питання 2 "Питання тарифу за електроенергію для комерційних потреб ( ОСОБА_2 , ділянки 12/11, 13/12)" порядку денного засідання правління було вирішено нараховувати гр. ОСОБА_1 плату за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним тарифом, який передбачений для магазинів, розташованих у кооперативі на приватних ділянках, у межах частки виділених кооперативу потужностей, що припадають на кожну ділянку (1250 кВт*год на місяць) - за загальним тарифом для членів кооперативу. Копія вказаного протоколу наявна в матеріалах справи.

Також Рішенням Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», оформленим протоколом № 02 від 16.06.2023 року, копія якого надана позивачем, у зв`язку з підвищенням постачальником відпускної ціни для побутових споживачів, що розраховуються за спільним лічильником, до 2,64 за кВт*год починаючи з 01.06.2023 року, а також враховуючи втрати у трансформаторах та на лініях, крадіжки енергії та несвоєчасність платежів було прийнято внутрішній тариф на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів (+19,7% до відпускного) та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) (питання 1 "Зміна внутрішнього тарифу на електроенергію" порядку денного засідання правління).

Судом встановлено за матеріалами справи, що в подальшому Голова Правління ОК "СДТ "Оболонь" звернувся до позивача - гр. ОСОБА_1 з вимогою б/н від 04.07.2023 року про сплату наявної заборгованості зі сплати членських внесків в сумі 3000,00 грн. (що перевищує максимально дозволену в кооперативі суму боргу у половину річного членського внеску), а також повідомленням про несплату в повному обсязі вартості використаної позивачем електричної енергії за тарифом, встановленим для комерційних цілей, та попередженням про можливість припинення електропостачання протягом 5 днів з дати ознайомлення з цим попередженням (відповідно до рішення Правління (протокол № 1 від 21.02.2020 року) та відключення позивача від спільних електромереж у разі повторного виникнення протягом року заборгованості понад дозволену суму.

В матеріалах справи наявна надана відповідачем копія вимоги від 04.07.2023 року, яка містить відмітку позивача про отримання вимоги 05.07.2023 року, запис про незгоду з такою вимогою та повідомлення про намір надати письмову відповідь окремо.

Надалі, голова Правління ОК "СДТ "Оболонь" листом № 165 від 20.10.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомив позивача про наявність заборгованості та можливості припинення надання послуг кооперативом у разі перевищення боргу суми половини річного членського внеску.

Згідно Додатку до листа № 165 від 20.10.2023 року, копія якого наявна матеріалах справи, відповідачем проведений розрахунок заборгованості використаної електроенергії за адресою: вул. Садова, 13, буд. 12 із застосуванням тарифу на використання для комерційних потреб. Так, станом на 01.02.2024 року недоплата склала 60 823,28 грн. та визначена з урахуванням тарифу до 31.05.2023 року - побутовий 2,1 грн. до 1300 кВт*год на місяць, комерційний - 3 грн. починаючи з 868-го кВт*год, з 01.06.2023 року - побутовий тариф 3,16 грн. до 1300 кВт*год на місяць, комерційний - 4 грн. починаючи з 868-го кВт*год вдень та з 434-го в ніч; межу в 1300 кВт/год на місяць для застосування тарифу як на комерційні потреби при споживанні понад цього показника визначено в п. 1 протоколу Правління № 1 від 21.01.2020 року. Межа вираховувалась із урахуванням рівного розподілу між 520 ділянками кооперативу загального ліміту потужності 937кВт, що надається товариству постачальником електроенергії за формулою: 937*24 год. На добу*30 діб/520=1297 кВт*год/міс.

Таким чином, позивач як член кооперативу вважає, що Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», приймаючи рішення про встановлення для гр. ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним тарифом, який передбачений для магазинів, та приймаючи рішення про встановлення внутрішнього тарифу на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) діяло поза межами наданих йому повноважень, оскільки відповідно до Закону України "Про кооперацію" та Статуту ОК «СДТ ОБОЛОНЬ» відповідні питання повинні вирішуватися на Загальних зборах членів кооперативу. Крім того, приймаючи дані рішення Правління діяло в супереч умовам договору №12/11 від 13.03.2016 року про користування електричною енергією, укладеного між позивачем та ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсними рішення Правління ОК "СДТ Оболонь", оформленого протоколом № 01 від 01.10.2022 року, в частині встановлення для гр. ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним (комерційним) тарифом, який передбачений для магазинів (питання 2 "Питання тарифу за електроенергію для комерційних потреб ( ОСОБА_2 , ділянки 12/11, 13/12)" порядку денного засідання правління), а також рішення Правління ОК «СДТ Оболонь", оформленого протоколом № 02 від 16.06.2023, в частині встановлення внутрішнього тарифу на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) (питання 1 "Зміна внутрішнього тарифу на електроенергію" порядку денного засідання правління).

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 статті 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наразі, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 року №756/8056/19).

Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

За змістом статті 96-1 Цивільного кодексу України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити відомості, зокрема, склад його засновників, умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про кооперацію" для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси…Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Таким чином, кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Особи, які є членами створеного ним кооперативу, є правомочними брати участь в управлінні кооперативом, отримувати певну частку активів кооперативу в разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Відповідно, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Наведена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 року у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019 № 904/4887/18, від 12.02.2020 року у справі №916/1253/19.

При цьому судом враховано, що визначення законом особливостей правового, організаційного, економічного та соціального функціонування кооперативів прямо передбачено приписами ГК України і наявність таких особливостей, зокрема, щодо розподілу голосів членів кооперативу під час прийняття рішення, способу реалізації членами кооперативу своїх прав на участь в діяльності кооперативу управлінні не суперечить змісту та природі корпоративних відносин.

Отже, право на звернення до суду з позовом щодо недійсності рішення загальних зборів/виконавчих органів мають учасники юридичної особи, які були учасниками на дату прийняття оспорюваного рішення відповідним органом управління.

Висновки щодо розмежування порушень які можуть бути підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів господарських товариств систематизовано у постанові палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Верховного Суду від 01.09.2023 у справі № 909/1154/21, згідно якої Верховний Суд зазначає про те, що рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

В контексті застосування статей 15, 16 Цивільного кодексу України у правовідносинах, пов`язаних з діяльністю кооперативу та визнанням недійсними рішень правління (виконавчого органу) останнього суд зазначає, що вирішуючи спір про визнання недійсними рішень зборів членів (учасників) або рішень правління кооперативу суд повинен установити наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, в тому числі, але не виключно, внаслідок порушення процедури скликання та проведення зборів, тобто не тільки недотримання норм закону під час скликання і проведення зборів.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень правління кооперативу можуть бути: невідповідність рішень правління нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення зборів правління; позбавлення учасника (члена) юридичної особи можливості взяти участь у таких зборах зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника (члена) кооперативу рішенням правління (виконавчого органу).

Відтак, саме позивачу необхідно доводити в суді, що рішення не відповідає їхнім інтересам як члену кооперативу, порушує його права чи прийнято з порушенням передбаченої процедури.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні Першого сенату КСУ від 5 червня 2019 року у справі № 3-391/2018(6048/18) за конституційною скаргою ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА», зокрема, в п. 2.2 мотивувальної частини цього рішення визначено «Неодмінним елементом принципу верховенства права є юридична визначеність, яка вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (абзац дев`ятий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване. Юридичною визначеністю обумовлюється втілення легітимних очікувань, тобто досягнення бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки.»

Отже, у світлі судової практики законні сподівання та інтереси позивача, пов`язані із реалізацією прав члену кооперативу на участь в створенні, управлінні, діяльності та припиненням діяльності кооперативу, є охоронюваним об`єктом.

Таким чином, встановивши, що Обслуговуючий кооператив «Садово - дачне товариство Оболонь» відповідно до Статуту та чинного законодавства є господарською організацією та юридичною особою корпоративного типу, а спір у цій справі виник у межах господарських правовідносин з управління діяльністю відповідача у зв`язку з порушенням прав позивача як члена кооперативу за наслідками прийняття органом управління рішення поза межами своєї компетенції, суд дійшов висновку що даний спір виник з корпоративних відносин, відтак, розгляд цього спору підвідомчий судам господарської юрисдикції, з одночасною можливістю застосування практики щодо скасування загальних зборів господарських товариств з урахуванням особливостей управління кооперативом, визначеним законодавством та Статутом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 910/1255/20.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до статті 92 Конституції України визначаються виключно законами України.

Так, згідно преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) останній визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами 1 - 6 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За визначенням Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Згідно частини 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Так, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), згідно п.п. 1.1.1 яких учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Згідно з підпунктом 1.1.2. глави 1.1. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за № 312, побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Взаємовідносини та розрахунки в умовах колективного побутового споживача визначені главою 10.2. розділу Х Правил, згідно якого колективний побутовий споживач має право на вибір постачальника електричної енергії, у тому числі постачальника універсальних послуг. Точка розподілу електричної енергії колективному побутовому споживачу встановлюється на межі балансової належності електроустановок цього колективного побутового споживача. Для забезпечення розподілу електричної енергії до межі балансової належності електроустановок колективного побутового споживача між колективним побутовим споживачем та оператором системи у передбаченому цими Правилами порядку укладається договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 3 до цих Правил. Колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально- побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору.

Відповідно до підпункту 10.2.5. глави 10.2. розділу Х Правил закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.

Таким чином, питання щодо умов використання електричної енергії членами кооперативу та розрахунків за неї можуть бути врегульовані: 1) укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача, 2) установчими документами, зокрема, Статутом ОК «СДТ Оболонь».

Як встановлено судом за матеріалами справи, 13 березня 2016 року між гр. ОСОБА_1 (позивач у справі, споживач за договором) та Обслуговуючим кооперативом «Садово- дачне товариство Оболонь» (відповідач у справі, енергопостачальник за договором) укладено Договір № 12/11 про користування електричною енергією (далі - Договір), згідно п. 1 якого за цим договором енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати електричну енергію згідно з лімітом, наданим ОК «СДТ Оболонь» (687,2 кВт, що відповідає 687,0 кВт:512=1,35 кВт на один будинок (1,35*24 год*30 днів=972 кВт.год на місяць), а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) щомісячно до 1-го числа за минулий місяць.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно п. 11 Договору цей Договір укладається строком на 5 років та набуває чинності з дня підписання.

Після 5 років, якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати цей Договір, він вважається продовженим на наступні 5 років, або до настання іншої події.

Вказаний Договір, копія якого наявна в матеріалах справи, підписаний позивачем (споживачем) та представником відповідача (енергопостачальника) і засвідчений печаткою відповідача.

Згідно п. 7 Договору відпускна ціна електроенергії встановлюється на 25% більшою за тариф НКРЕКП (за рахунок втрат в електромережах кооперативу, зовнішнього освітлення, господарських потреб). При зміненні тарифів (цін) енергопостачальник зобов`язаний повідомляти про це Споживачу. Після покращення електромереж кооперативу ціна електроенергії може бути зменшена.

Отже, Договором між споживачем - гр. ОСОБА_1 , та колективним побутовим споживачем - ОК «СДТ Оболонь» визначено, що ціна електроенергії встановлюється на 25% більшою за тариф НКРЕКП.

Окрім цього, в матеріалах справи наявна копія Договору № 0002-02/405 на користування електричною енергією, який підписаний позивачем як споживачем та представником ОК «СДТ Оболонь» (кооператив), згідно умов п.1.1 якого кооператив зобов`язується постачати електричну енергію у відповідності до умов Договору, а споживач своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Згідно п. 2.1 Договору № 0002-02/405 кооператив зобов`язується відпускати електроенергію як різновидність енергетичної продукції споживачу в межах ліміту 400,0 кВт, дозволеного до використання потужності, згідно з визначеними Договором умовами та величинами споживання електроенергії та потужності.

За умовами п. 6.1 вказаного Договору № 0002-02/405 останній складений на строк до 31 грудня 20__ року та набирає чинності з дня його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією зі сторін про відмову від цього договору або його перегляду.

При цьому, як встановлено судом згідно наданої відповідачем копії Договору № 0002-02/405, останній не містить дати укладення та строку його дії, що, як зазначено відповідачем, є неуважністю, позаяк Договір № 0002-02/405 укладений між сторонами в 2011 році, виконувався останніми та його примірник знаходиться в особистій справі ОСОБА_1 в архіві кооперативу.

Разом з тим, як було зазначено вище, пунктом 2 рішення Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», оформленого протоколом №01 від 01.10.2022 року було вирішено нараховувати гр. ОСОБА_1 плату за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним тарифом, який передбачений для магазинів, оскільки ОСОБА_1 отримав та оплатив дозвіл на трифазне приєднання до електромереж кооперативу обладнання, яке створює додаткове навантаження на мережу, та не погодився з пропозицією від кооперативу щодо застосування до надлишкового споживання понад 1250 кВт*год на місяць по аналогії тарифу, що застосовується для магазинів, а також пунктом 1 рішення Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», оформленого протоколом №02 від 16.06.2023 року, враховуючи підвищення постачальником відпускної ціни для побутових споживачів, що розраховуються за спільним лічильником, до 2,64 грн. за кВт*год починаючи з 01.06.2023 року, та враховуючи втрати в трансформаторах та на лініях, крадіжки електроенергії і несвоєчасність оплат, було прийнято внутрішній тариф на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо).

Суд зазначає, що спірні рішення мають прийматись виконавчим органом кооперативу, повноваження якого визначаються виключно відповідними положеннями законодавства та Статутом відповідача.

Так, відповідно до п. 63.17 Статуту Правління кооперативу являється виконавчим органом, підзвітним у своїй роботі загальним зборам членів (зборам уповноважених) кооперативу.

Згідно розділу «Права і обов`язки правління кооперативу» Статуту Правління кооперативу має право:

- захищати права, представляти законні інтереси членів кооперативу в органах Державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності;

- ініціювати скликання загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу;

- створювати органи управління кооперативу, визначати умови їх діяльності та оплати із затвердженням загальними зборами членів (зборами уповноважених) Кооперативу;

- виконувати розрахунок розмірів внесків членів кооперативу із затвердженням загальними зборами членів (зборами уповноважених ) кооперативу;

- здійснювати контроль за своєчасністю сплатою внесків та платежів;

- приймати рішення щодо надходження та витрат коштів кооперативу;

- виключати із свого складу членів кооперативу, які не виконують своїх обов`язків;

- придбати основні засоби, обладнання та інвентар;

- розпоряджатися коштами кооперативу відповідно до кошторису, затвердженого загальними зборами членів (зборами уповноважених) кооперативу;

- робити членам кооперативу попередження про порушення статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання;

- вимагати відшкодування збитків, заподіяних майну кооперативу з вини власника, осіб, які користуються його власністю або з вини набувача майнових прав;

- вимагати від членів кооперативу своєчасної та у повному обсязі сплати всіх внесків, встановлених загальними зборами членів ( зборами уповноважених ) кооперативу;

- звертатися до суду (в тому числі, Господарського суду) з позовом про звернення стягнення на майно члена кооперативу, який відмовляється відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Статутом та чинним законодавством внески;

- делегувати частину повноважень за рішенням загальних зборів членів ( зборів уповноважених) кооперативу на голову правління кооперативу;

- здійснювати інші дії, що відповідають цілям, завданням і меті діяльності кооперативу, в порядку, визначеному цим Статутом та чинним законодавством.

Пунктом 64 Статуту встановлено, що правління кооперативу:

- вибирає зі свого складу заступника голови правління, секретаря. При необхідності правління створює суспільні комісії, які працюють під його керівництвом;

- веде звіт майна та грошових коштів кооперативу, розпоряджається ними в межах прибутково - збиткового кошторису, затвердженого загальними зборами членів (зборами уповноважених);

- організовує роботи по водопостачанню, електрифікації, будівництва доріг, огорожі садів та інші роботи, які проводяться по рішенню загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу;

- проводить серед членів кооперативу роз`яснювальну роботу по додержанню ними законодавства про охорону природи, по додержанню садівниками і членами їх сімей правил внутрішнього розпорядку, охорони садівничих ділянок, системи водо - електропостачання, майна та інвентарю загального користування, а також утримання території кооперативу в належному стані.

Окрім цього, відповідно до п. 65 Статуту Правління здійснює контроль:

- за виконанням членами кооперативу статуту кооперативу, а також правил внутрішнього розпорядку кооперативу;

- за своєчасною сплатою членами кооперативу членських внесків та платежів передбачених статутом, а також своєчасною сплатою за спожиту електроенергію;

- складає річний прибутково-розхідний кошторис, представляє його на затвердження загальних зборів членів (зборів уповноважених). Звітує перед загальними зборами члені (зборами уповноважених) кооперативу про свою роботу;

- організує охорону садових ділянок та будівель кооперативу;

- при необхідності здійснює контроль за споживанням членами кооперативу електроенергії, утримання території садівничих ділянок та прилеглих територій в санітарному та протипожежному стані;

- приймає заходи по усуненню недоліків, виявлених ревізійною комісією;

- приймає на роботу в кооператив по трудовому договору та звільніє в установленому порядку робітників, оплачує їх працю;

- заключає договори на виконання робіт і надання послуг для Кооперативу;

- представляє в установлений термін звіти та інформацію;

- розглядає критичні зауваження, заяви членів кооперативу та приймає по них необхідні заходи;

- виносить на розгляд загальних зборів членів (зборів уповноважених) питання, які пов`язанні з діяльністю кооперативу.

Отже, із змісту зазначених вище пунктів Статуту та чинного законодавства, що регулює діяльність кооперативу випливає, що Правління діє від імені кооперативу в межах, передбачених Статутом, та здійснює повноваження, визначені вищим органом управління кооперативом, яким є загальні збори.

Суд зазначає, що перелік повноважень Правління кооперативу, що наведені в Статуті, не є вичерпним. В той же час, Правління кооперативу може здійснювати будь-яку іншу діяльність лише в межах наданих йому Загальними зборами членів повноважень, за умови винесення питань, пов`язаних з діяльністю кооперативу, на розгляд загальних зборів членів (зборів уповноважених).

Розмежування повноважень між правлінням та загальними зборами товариства/кооперативу є важливим аспектом корпоративного управління та становить ключовий принцип самоврядування кооперативної організації, оскільки загальні збори, як вищий орган управління, визначають стратегію та загальний напрямок діяльності, тоді як правління (виконавчий орган) - відповідає за поточне управління та реалізацію прийнятих рішень, що в комплексі забезпечує баланс між оперативним управлінням і контролем членами кооперативу.

Резюмуючи вищенаведене суд наголошує на фундаментальності правової природи визначення поняття і функцій загальних зборів та виконавчого органу - правління кооперативу, яке є наслідувачем та виконавцем волі перших, а не навпаки.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надання Загальними зборами ОК «СДТ ОБОЛОНЬ» Правлінню повноваження щодо встановлення цін та тарифів на електроенергію для членів обслуговуючого кооперативу. Про таке делегування повноважень Загальних зборів не зазначено і в самому Статуті кооперативу, позаяк в межах своїх повноважень Правління обслуговуючого кооперативу не наділене правом самостійно приймати рішення щодо діяльності кооперативу в частині встановлення тарифів на електропостачання для членів кооперативу, а лише за рішенням загальних зборів організує електропостачання, здійснює контроль за споживанням членами кооперативу електроенергії, її оплатою, та може ініціювати і скликати загальні збори членів кооперативу для вирішення питання електропостачання кооперативу, в тому числі розміру тарифів, та їх подальшого затвердження загальними зборами.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на п. 32 Статуту кооперативу, згідно якого Правління кооперативу має право виконувати розрахунок розмірів внесків членів кооперативу із затвердженням загальними зборами членів (зборами уповноважених) кооперативу, у зв`язку з чим суд зазначає, що згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» визначені види внесків: вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

Відтак, за своєю правовою природою тарифи на електроенергію, що постачається кооперативом, не відносяться до внесків, а отже вказані положення п. 32 Статуту не підтверджують право Правління на встановлення тарифів на електроенергію.

В свою чергу, оцінюючи твердження відповідача про те, що тарифи постачальника змінюються непередбачено, а скликання термінових загальних зборів лише по цьому питанню є недоцільним й технічно не завжди можливим, зокрема, враховуючи обставини пандемії чи військового стану, у зв`язку з чим з метою запобігання збанкрутуванню кооперативу та збереження можливості закуповувати електроенергію, що подорожчала у постачальника, нові внутрішні тарифи застосовуються відразу після підвищення тарифів постачальником, а остаточно затверджуються на перших найближчих загальних зборах, суд зазначає, що метою такого підходу є дотримання ст. 6 Статуту щодо головної мети створення кооперативу - захистити спільні побутові інтереси членів кооперативу, та, як зазначено відповідачем, уникнути відключення від зовнішніх мереж постачальника та запобігти утворенню заборгованості і нарахуванню пені за несвоєчасні розрахунки як колективний побутовий споживач.

Проте, враховуючи визначений Статутом порядок прийняття та затвердження рішень Правління як органу, який вирішує невідкладні й поточні питання у проміжку між загальними зборами, зокрема, щодо винесення Правлінням на розгляд загальних зборів членів (зборів уповноважених) питань, які пов`язані з діяльністю кооперативу (п. 65.11 Статуту), вирішення загальними зборами членів питання електропостачання (п. 63.10 Статуту), а також надання Правлінню повноважень контролю за споживання членами кооперативу електроенергії (п. 65.5 Статуту), контролю за своєчасною сплатою за спожиту електроенергію (п. 65.2 Статуту), рішення останнього підлягають затвердженню загальними зборами та діють з моменту їх затвердження.

Наведена послідовність затвердження підтверджується, зокрема, протоколом Правління № 2 від 16.06.2023 року, яким прийнято внутрішній тариф 3,16 грн. (+19,7% до відпускного) за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне та позалімітне використання (магазини, орендодавці), та протоколом Загальних зборів № 1 від 26.08.2023 року, яким затверджені тарифи із застосуванням додаткового коефіцієнту 1,3 до тарифу постачальника для комерційної діяльності.

Проте, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем, Правління кооперативу самостійно вирішило питання щодо тарифів електропостачання, зазначених в спірних протоколах, без затвердження загальними зборами, в той час як саме з метою обмеження повноважень Правління кооперативу та запобігання безконтрольної діяльності як виконавчого органу кооперативу, в тому числі щодо встановлення тарифів на електропостачання для членів кооперативу, і було передбачено Статутом кооперативу виключне право загальних зборів членів на вирішення відповідних питань.

Наразі, відповідач в запереченнях на відповідь на відзив погоджується з тим фактом, що фактично остаточне затвердження тарифу завжди відбувається виключно загальними зборами, а також зазначає, що правління зі свого боку виконує свій статутний обов`язок лише по перерахунку остаточного внеску з моменту та з приводу зміни тарифу зовнішнім постачальником, та оперативно інформує про це, фіксуючи про таке у протоколах Правління. Отже, відповідні заперечення проти позову з посиланням на відсутність перевищення повноважень Правління та наявність у відповідача самостійного права встановлювати тарифи судом до уваги не приймаються.

Окрім цього, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на встановлений протоколом Правління № 11 від 28.12.2016 року коефіцієнт для розрахунку електроенергії для магазинів в розмірі 3,00 грн. за 1 кВт/год, оскільки останній містить рекомендацію зборам уповноважених ОК «СДТ Оболонь» затвердити ціну за електроенергію, а також відповідачем не надано суду доказів наявності на території ділянці позивача магазину та здійснення іншої комерційної діяльності, зокрема, зазначені в протоколі № 01 від 01.10.2022 року твердження про наявність у приватних приміщеннях ділянок ОСОБА_1 серверів, які останнім використовуються в комерційних цілях, жодним чином не підтверджені, відтак навіть за умови отримання позивачем дозволу на трифазне приєднання до електромереж кооперативу не можуть бути розцінені судом в якості належних та достатніх доказів здійснення останнім комерційної діяльності на належних ОСОБА_1 земельних ділянках та надмірного споживання електроенергії для комерційних потреб.

Натомість, наданими позивачем доказами підтверджується встановлення на ділянці позивача переливного басейну з необхідним обладнанням, що зумовило необхідність заміни ввідного автомата на більш потужний, користування тепловим насосом для підігріву води та збільшення обсягів споживання, з одночасною оплатою позивачем 26.10.2021 року 10 000,00 грн. на користь кооперативу за трифазне підключення, про що і було зазначено у спірному протоколі засідання правління № 01 від 01.10.2022 року.

Таким чином, Правління ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», приймаючи рішення про встановлення для гр. ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним тарифом, який передбачений для магазинів, та приймаючи рішення про встановлення внутрішнього тарифу на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) діяло поза межами наданих повноважень та всупереч Закону України "Про кооперацію" та Статуту ОК «СДТ ОБОЛОНЬ», у зв`язку з чим суд зазначає про наявність правових підстав для визнання недійсними оскаржуваних рішень правління у відповідній частині.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Правління Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство Оболонь", оформлене протоколом № 01 від 01.10.2022 року, в частині встановлення для ОСОБА_1 плати за споживання електроенергії понад 1250 кВт в місяць за підвищеним (комерційним) тарифом, який передбачений для магазинів (питання 2 "Питання тарифу за електроенергію для комерційних потреб ( ОСОБА_2 , ділянки 12/11, 13/12)" порядку денного засідання правління);

3. Визнати недійсним рішення Правління Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство Оболонь", оформлене протоколом № 02 від 16.06.2023 року, в частині встановлення внутрішнього тарифу на електроенергію у розмірі 3,16 грн. за кВт*год для побутових користувачів та 4,00 грн. за комерційне й позалімітне використання (магазини, орендодавці тощо) (питання 1 "Зміна внутрішнього тарифу на електроенергію" порядку денного засідання правління).

3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Оболонь" (вул. Богатирська, 34, м. Київ, 04209, ) на користь гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 6056,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 04 вересня 2025 року.

Суддя А.М. Селівон