ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. м. Київ Справа № 911/350/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Коваленко М.М., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк»

03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100,

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО»

08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН»

08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1,

3) ОСОБА_1

АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Подольський А.Ю., посвідчення адвоката України №КВ6163 від 09.08.2018, довіреність №022363/24 від 21.05.2024;

відповідача-1: Пухальська І.С., посвідчення адвоката №6196/10 від 30.08.2017, ордер серії АІ №1535995 від 16.09.2022;

відповідача-2: не з`явився;

відповідача-3: не з`явився;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх.№2069/24 від 07.02.2024) Акціонерного товариства Сенс Банк до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРРОСТЕХНО, Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСКАН та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 умов кредитного договору №PSMB2021002/2 від 26.02.2021, що укладений між відповідачем-1 та позивачем, та порушенням відповідачем-2 та відповідачем-3 договорів поруки, що укладені на забезпечення виконання кредитного договору, у зв`язку із чим позивачем нарахована заборгованість у розмірі 2075923,25 грн, з яких: 160000,00 грн - заборгованість за кредитом, 475923,25 грн - заборгованість за відсотками, що заявляється до солідарного стягнення з відповідачів.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру №455339 від 19.02.2024 щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 за даним запитом особу не знайдено.

У зв`язку з чим, з метою дотримання норм Господарського процесуального кодексу України, судом направлені запити про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли відповіді Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та Державної міграційної служби України про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2024 позовну заяву (вх. №2069/24 від 07.02.2024) Акціонерного товариства Сенс Банк до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРРОСТЕХНО, Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСКАН та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/350/24 за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для сторін.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх.№5417/24 від 30.04.2024).

У судове засідання 30.04.2024 представники сторін не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про встановлення та продовження сторонам процесуальних строків та відкладення підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2024 суд відклав підготовче засідання у справі на 11.06.2024 о 14:00.

У судове засідання 11.06.2024 з`явився представник позивача; представник відповідача-1, представник відповідача-2, представник відповідача-3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

У судовому засіданні суд встановив, що позивачем не подано до суду розрахунку позовних вимог із зазначенням періодів, за які стягуються відсотки за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2024 суд відклав підготовче засідання у справі на 09.07.2024 о 16:00.

У судове засідання 09.07.2024 з`явився представник позивача; представник відповідача-1, представник відповідача-2, представник відповідача-3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшли додаткові пояснення по справі(вх№6925/24 від 27.06.2024).

У підготовчому засіданні 09.07.2024 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.

Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.08.2024.

У судове засідання 06.08.2024 з`явились представник позивача та представник відповідача-2; представники відповідача-1 та відповідача-3 у судове засідання не з`явились.

У судовому засіданні 06.08.2024 відповідно до частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про поновлення сторонам строків на подання заяв по суті спору: відповідачу-1: відзиву - до 23.08.2024, заперечень на відповідь на відзив - до 06.09.2024, позивачу: відповіді на відзив - до 03.09.2024.

У судовому засіданні 06.08.2024 оголошено перерву відповідно до частини 2 статті 216 процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2024 призначено розгляд справи по суті на 10.09.2024 о 16:00.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№9466/24 від 03.09.2024).

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№9653/24 від 06.09.2024).

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 10.09.2024 з`явились представники позивача та відповідача 1; представники відповідача - 2 та відповідача 3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені через підсистему ЄСІТС Електронний суд.

З огляду на неможливість завершення розгляду справи, судом оголошена перерва в судовому засіданні, в порядку до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2024 відкладено судове засідання на 01.10.2024 о 15:40.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 01.10.2024 з`явились представники позивача та відповідача 1; представники відповідача - 2 та відповідача 3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені через підсистему ЄСІТС Електронний суд.

У судовому засіданні 01.10.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

За результатами дослідження матеріалів справи, всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об`єктивної оцінки доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

26.02.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що надалі іменується «банк» з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО», що надалі іменується «позичальник» уклали договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 (далі - кредитний договір/договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у національній валюті, що надалі іменується «кредитна лінія», та на підставі відповідних заяв на видачу кредитних коштів (траншу), надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором.

У цьому договорі терміном «кредит» позначається загальна сума усіх траншів, що фактично надані позичальнику згідно з цим договором і не повернені банку.

За пунктом 1.2. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту):

а) в період з дати набуття чинності цим договором по 25 жовтня 2021 року - 8000000,00 грн;

б) в період з 26 жовтня 2021 року по 25 листопада 2021 року 6400000,00 грн;

в) в період з 26 листопада 2021 року по 25 грудня 2021 року 4800700,00 грн;

г) в період з 26 грудня 2021 року по 25 січня 2022 року 3200000,00 грн;

ґ) в період з 26 січня 2022 року по дату закінчення строку дії кредитної лінії 1600000,00 грн.

Сторони погодили, що процентна ставка за цим договором є змінюваною (за типом). Протягом строку дії цього договору розмір процентної ставки визначається за формулою передбаченою в цьому пункті, якщо інше не випливає з умов цього договору.

За користування кредитом (траншами) позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, що розраховуються за наступною формулою: облікова ставка Національного банку України (змінна величина) (далі за текстом облікова ставка НБУ) + 6% річних (фіксована маржа).

Терміном «облікова ставка НБУ» позначається ключова процентна ставка Національного банку, яка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці та орієнтиром вартості залучених та розміщених грошових коштів для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку. Облікова ставка НБУ встановляється на основі комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку, підготовленого Національним банком, та щодня публікується в засобах масової інформації та/або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації, у тому числі публікується на веб - сайті Національного банку України www.bank.gov.ua.

Сторони погоджуються з тим, що облікова ставка НБУ ґрунтується на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, дозволяє визначити ринкову вартість кредитних ресурсів та встановляється незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

На день укладення цього договору розмір процентної ставки за користування кредитом (траншем) встановляються за вищезазначеною формулою, з використанням діючого розміру облікової ставки НБУ. При цьому, розмір процентної ставки за користуванням кредитом (траншами) переглядається (розраховується)/змінюється не пізніше наступного банківського дня від дня зміни облікової ставки НБУ для всіх наданих за цим договором траншів.

Під переглядом (розрахунком) встановленого розміру процентної ставки за цим договором розуміється дії, що передують фактичній зміні (збільшенню або зменшенню) розміру процентної ставки за користуванням кредитом у зв`язку із зміною облікової ставки НБУ та є підставою для здійснення такої фактичної зміни розміру процентної ставки.

Про зміну розміру процентної ставки за користуванням кредитом (траншами) банк повідомляє позичальника протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова процентна ставка. При цьому, у разі збільшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштового повідомлення на юридичну адресу позичальника, зазначену у пункту 12 цього договору, або вручення представнику позичальника під розпис, а також за допомогою системи дистанційного обслуговування «клієнт-банк» «lfobs» (за умови, якщо позичальника підключено до вказаної системи), а у разі зменшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення повідомлення за допомогою системи дистанційного обслуговування «клієнт-банк» «lfobs» (за умови, якщо позичальника підключено до вказаної системи). Поручителів, майнових поручителів та інших зобов`язаних за договором осіб банк повідомляє у встановлений у цьому пункті договору строк тільки у випадку, якщо за наслідком останнього перегляду (розрахунку) розмір процентної ставки відбулося збільшення розміру процентної ставки порівняно із розміром процентної ставки, що діяв у періоді, що передує даті останнього перегляду, - за реквізитами та відповідно до порядку обміну інформацією, передбаченими відповідними договорами забезпечення. Повідомлення банку про зміну розміру процентної ставки повинно містити інформацію про новий розмір процентної ставки за користування кредитом (траншами) та дату, з якої його встановлено.

Зміна розміру процентної ставки за користування кредитом та розрахунок розміру процентної ставки за користування кредитом здійснюється без укладення окремої додаткової угоди до цього договору.

Позичальник вважається повідомленим про зміну процентної ставки, якщо він отримав відповідне повідомлення банку про зміну процентної ставки (пункт 1.3. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002).

Згідно з пунктом 1.4. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 строк дії кредитної лінії закінчується 25 лютого 2022 року.

Сторони домовились, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань з: повного повернення кредиту після закінчення строку дії кредитної лінії, вказаного у пункті 1.4. цього договору або після закінчення строку виконання зобов`язань з повернення кредиту (його частини) у зв`язку з пред`явленням банком позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, і виконання усіх інших зобов`язань позичальника за цим договором відповідно до пункту 10.3. цього договору та/або повного повернення будь-якого траншу (його частини) після закінчення терміну його повернення, встановлених у відповідній заяві про надання траншу, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти від суми простроченого кредиту та/або простроченого траншу (його частини) до повного фактичного повернення кредиту та/або траншу (його частини), у розмірі та відповідно до умов, що передбачені пунктом 1.3. цього договору (пункт 10.4. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002).

Цей договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань позичальника за цим договором (пункт 11.3. договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002).

Зобов`язання за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 забезпечено договором поруки №PSMB2021002/1 від 26.02.2021, що укладений між ОСОБА_1 , що надалі іменується «поручитель» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що надалі іменується «банк».

Зобов`язання за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 забезпечено також договором поруки №PSMB2021002/2, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН», що надалі іменується «поручитель» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що надалі іменується «банк».

Відповідно до умов вищевказаного договору поручитель поручається за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО» зобов`язання, що виникло на підставі договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB21002, укладеного між банком та боржником 23.02.2021 або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Укладанням цього договору поручитель надає свою згоду на будь-які майбутні зміни/заміни боржника, в тому числі, але не виключно в результаті переводу боргу та/або переходу всіх прав і обов`язків боржника до правонаступника (в тому числі у випадку ліквідації, злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення та інше) /спадкоємця (ів) (у разі смерті боржника) і погоджується з тим, що такі зміни/заміни не є підставою для припинення встановленої цим договором поруки і поручитель буде відповідати перед банком за виконання зобов`язань за основним договором новим боржником. Дана згода поручителя є безумовною, безвідкличною і обмежена строком дії (пункт 5.7 договорів №PSMB2021002/1 та №PSMB2021002/2).

У зв`язку із невиконанням відповідачем-1 взятих на себе грошових зобов`язань за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № PSMB2021002 від 26.02.2021, Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось за захистом своїх прав до суду.

2. Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором № PSMB2021002 від 26.02.2021 щодо своєчасної сплати кредиту та процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка є предметом стягнення за позовом.

Позовні вимоги до відповідача-2 та відповідача-3 ґрунтуються на договорах поруки №PSMB2021002/1 та №PSMB2021002/2 від 26.02.2021, за якими відповідач-2 та відповідач-3 зобов`язались відповідати перед позивачем за невиконання зобов`язань відповідача-1 за кредитним договором № PSMB2021002 від 26.02.2021.

Заборгованість боржника перед позивачем за кредитним договором станом на 07.02.2024 становить 2075923,25 грн, з яких: 160000,00 грн - заборгованість за кредитом, 475923,25 грн - заборгованість за відсотками, що заявляється до солідарного стягнення з відповідачів.

3. Аргументи відповідачів

3.1. Аргументи відповідача-1.

У матеріалах справи наявний відзив та заперечення на відповідь на відзив відповідача-1.

Зазначені документи містять вимоги про відмову у задоволенні позову. Відповідач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України №187, відповідно до якої з 03.03.2022 встановлено заборону на здійснення змін у складі учасників юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку у статному капіталі 10 і більше відсотків, яких є громадяни Російської Федерації. З огляду на те, що боржник за кредитним зобов`язанням відповідач -1 має у складі засновників громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , який володіє часткою у статутному капіталі 60%, а також те, що поручитель за кредитним договором відповідач-2 також має у складі засновників громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , який володіє часткою у статутному капіталі 60%, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.08.2024, на сьогодні відсутні правові механізми отримання відповідачами доходу за рахунок якого останні можуть виконати грошові зобов`язання перед позивачем та іншими кредиторами.

Крім того, відповідач-1 вказує на те, що позивачем проценти за користування кредитом у сумі 475923,25 грн за період з 01.06.2022 по 09.08.2023 нараховані безпідставно, оскільки нараховані після закінчення строку дії кредитної лінії і до пред`явлення вимоги про сплату заборгованості.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач-1 посилається на те, що договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMB2021002 від 26.02.2021, що укладений між Акціонерним товариством «Сенс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО», є припиненим в силу приписів статті 607 Цивільного кодексу України з моменту введення державним органом обмежень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022, що набрала чинності 04.03.2022 і постанови Правління Національного Банку України від №44 від 08.03.2022, що набрала чинності 08.03.2022, відтак, договори поруки між позивачем і відповідачем-2 та відповідачем-3, які укладались на забезпечення його виконання, є також припиненими відповідно до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

3.2. Аргументи відповідача-2 та відповідача-3.

Відповідач-2 та відповідач-3 своїх аргументів та заяв по суті справи не надали, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідач-2 повідомлявся судом шляхом направлення ухвал суду за допомогою підсистеми ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа (ухвал суду), які містяться в матеріалах справи.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21, довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Відповідач-3 повідомлявся судом шляхом направлення ухвал суду на його поштову адресу місця проживання рекомендованою кореспонденцією, які були повернуті до суду підприємством поштового зв`язку без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд наголошує, що Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

При цьому, судом виконані вимоги частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та належним чином з`ясована адреса місця проживання відповідача-3 з метою повідомлення про розгляд цієї справи.

Згідно з частиною 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом сформований запит до Єдиного державного демографічного реєстру №455339 від 19.02.2024 щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 за даним запитом особу не знайдено.

У зв`язку з чим, з метою дотримання норм Господарського процесуального кодексу України, судом направлені запити про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли відповіді Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та Державної міграційної служби України про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

Зважаючи на вказане, у подальшому листуванні з відповідачем-3 суд використовував цю адресу.

Таким чином, суд здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідача-2 та відповідача-3 про розгляд справи.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Правовідносини сторін врегульовані кредитним договором та договорами поруки.

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За приписами статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

За статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи.

5.1. Щодо наявності заборгованості та її розміру.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем - 1 виникли договірні зобов`язання, за умовами яких позивач зобов`язався надати відповідачу-1 у користування кредитні кошти, а відповідач-1, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит у строки, погоджені сторонами.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО» з 26.02.2021 по 10.08.2021, позивач, на виконання умов договору, надав відповідачу кредитні кошти, відповідач-1 повинен був повернути їх до 25.02.2022, проте, взяті на себе кредитні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 2075923,25 грн, з яких: 160000,00 грн - заборгованість за кредитом, 475923,25 грн - заборгованість за відсотками, яка заявляється до солідарного стягнення з відповідачів.

У матеріалах справи наявні докази надання спірних кредитних коштів відповідачу-1 позивачем та відсутні докази сплати спірної у справі заборгованості, більше того, наявні докази того, що заборгованість не сплачена.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачами не спростовується факт отримання вищевказаних коштів.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання за договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього наявна заборгованість перед банком.

Відповідачем-1 не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки за його рахунками, що містяться в матеріалах справи, які є належним доказом наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту, належність якого відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, та узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18-ц, аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №759/11453/20.

Відповідачами не надано суду доказів повернення позивачу заборгованості за тілом кредиту у розмірі 160000,00 грн та не спростовано розміру цієї заборгованості.

Враховуючи викладене і те, що відповідач-1 повинен був сплатити заборгованість до 25.02.2022, отже, строк користування кредитними коштами сплинув на час звернення позивача з цим позовом до суду (07.02.2024) і з 26.02.2022 наявне прострочення виконання цього грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 160000,00 грн.

5.2. Стосовно стягнення заборгованості за процентами у розмірі 475923,25 грн, що нараховані за період з 01.06.2022 по 09.08.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 10.4. кредитного договору сторони домовились, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань з: повного повернення кредиту після закінчення строку дії кредитної лінії, вказаного у пункті 1.4. цього договору або після закінчення строку виконання зобов`язань з повернення кредиту (його частини) у зв`язку з пред`явленням банком позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, і виконання усіх інших зобов`язань позичальника за цим договором відповідно до пункту 10.3. цього договору та/або повного повернення будь-якого траншу (його частини) після закінчення терміну його повернення, встановлених у відповідній заяві про надання траншу, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти від суми простроченого кредиту та/або простроченого траншу (його частини) до повного фактичного повернення кредиту та/або траншу (його частини), у розмірі та відповідно до умов, що передбачені пунктом 1.3. цього договору.

У пункті 1.3. кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка за цим договором є змінюваною (за типом). Протягом строку дії цього договору розмір процентної ставки визначається за формулою передбаченою в цьому пункті, якщо інше не випливає з умов цього договору.

За користування кредитом (траншами) позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, що розраховуються за наступною формулою: облікова ставка Національного банку України (змінна величина) (далі за текстом облікова ставка НБУ) + 6% річних (фіксована маржа).

Терміном «облікова ставка НБУ» позначається ключова процентна ставка Національного банку, яка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці та орієнтиром вартості залучених та розміщених грошових коштів для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку. Облікова ставка НБУ встановляється на основі комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку, підготовленого Національним банком, та щодня публікується в засобах масової інформації та/або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації, у тому числі публікується на веб - сайті Національного банку України www.bank.gov.ua.

Сторони погоджуються з тим, що облікова ставка НБУ ґрунтується на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, дозволяє визначити ринкову вартість кредитних ресурсів та встановляється незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

На день укладення цього договору розмір процентної ставки за користування кредитом (траншем) встановляються за вищезазначеною формулою, з використанням діючого розміру облікової ставки НБУ. При цьому, розмір процентної ставки за користуванням кредитом (траншами) переглядається (розраховується)/змінюється не пізніше наступного банківського дня від дня зміни облікової ставки НБУ для всіх наданих за цим договором траншів.

Під переглядом (розрахунком) встановленого розміру процентної ставки за цим договором розуміється дії, що передують фактичній зміні (збільшенню або зменшенню) розміру процентної ставки за користуванням кредитом у зв`язку із зміною облікової ставки НБУ та є підставою для здійснення такої фактичної зміни розміру процентної ставки.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами в сумі 475923,25 грн, з урахуванням публічної інформації про розмір облікової ставки НБУ на офіційному сайті Національного Банку України, із додаванням 6% річних, та встановив правильність цього розрахунку.

Позовні вимоги банку про стягнення коштів у зазначеному розмірі визнаються судом обґрунтованими та арифметично правильними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання про обгрунтованість позовної вимоги про стягнення процентів, судом враховані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові 28.03.2018 у справі № 444/9519/12: 50. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики... 53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Отже, відповідно до пункту 10.4. кредитного договору наявна вищезгадана "інша домовленість сторін", згідно з якою сторони погодили щомісячну виплату процентів поза межами погодженого сторонами строку кредитування - до повернення тіла кредиту, відтак, з огляду на вищевикладені висновки суду про те, що кошти тіла кредиту не повернуті, наявні підстави для нарахування процентів на цю суму за заявлений позивачем період.

При цьому, судом врахована і позиція Верховного Суду про неможливість продовження за згодою сторін нарахування процентів, що передбачені за правомірне користування коштів на період прострочення, тобто період, коли боржник неправомірно користується такими коштами, зокрема, судом врахована правова позиція Верховного Суду про те, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012 суд здійснив відповідне тлумачення умов кредитного договору.

Зокрема, суд установив, що кредитним договором були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 36 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору (пункти 42, 43 вказаної вище постанови).

Здійснивши тлумачення умов кредитного договору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України (пункт 50 вказаної вище постанови).

Тобто у справі № 5017/1987/2012 сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

З урахуванням вказаної позиції Верховного Суду, судом при розгляді цієї справи здійснене відповідне тлумачення умов кредитного договору, що укладений між позивачем та відповідачем-1, на підставі якого суд оцінює позовну вимогу про стягнення процентів від розміру заборгованості як міру відповідальності відповідача-1 за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором після закінчення строку кредитування, оскільки пункт 10.4. кредитного договору знаходиться в розділі 10. цього договору, який названий сторонами так, що не передбачає неоднозначного тлумачення: "Наслідки порушення позичальником зобов`язань та дострокове повернення кредиту", відтак, пункт 10.4. розміщений у структурі договору в розділі, який регулює виключно випадки неправомірної поведінки сторін та взагалі не стосується їх правомірної поведінки, що вбачається суду як підстава для однозначного тлумачення цих умов договору та визначення того, що при застосуванні вказаного положення договору не буде йти мова про невиправдане очікування отримання процентів після закінчення строку належного користування позичальником кредитними коштами, а сторони погодили виключно розрахунок суми, що буде сплачуватись позичальником після закінчення строку кредитування (дострокового чи встановленого договором), з визначенням порядку розрахунку із застосуванням поточної облікової ставки НБУ з додаванням 6% річних, на строк порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, тобто, на строк неправомірного користування коштами банку.

За вищевикладених обставин та враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН» та ОСОБА_1 поручились перед позивачем за виконання відповідачем-1 боргових зобов`язань за кредитним договором відповідно до договорів поруки №PSMB2021002/1 та №PSMB2021002/2 від 26.02.2021 заборгованість у розмірі 2075923,25 грн, з яких: 160000,00 грн - заборгованість за кредитом, 475923,25 грн - заборгованість за відсотками підлягає солідарному стягненню з відповідача-1 та відповідача-2, а, отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача-1 про припинення дії як кредитного договору, так і договорів поруки в силу приписів постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022, що набрала чинності 04.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» з огляду на те, що, по-перше, строк кредитного договору закінчився до прийняття даної постанови, по-друге, вказана постанова встановлює мораторій на виконання зобов`язань за договорами, кредиторами (стягувачами) за якими є, зокрема, юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації. Стосовно виконання договорів, боржниками за якими є вказані особи жодних застережень у даній постанові не міститься.

Інші доводи та докази сторін оцінені судом у сукупності з вищевикладеними та не наводяться у рішенні суду окремо, позаяк не спростовують вказаних у рішенні висновків суду та не покладені судом в його основу.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

7. Розподіл судових витрат

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідачів, відтак, відповідачі мають відшкодувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання позову рівними частинами, а судові витрати відповідачів залишаються за відповідачами.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО» (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН» (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, код ЄДРПОУ 23494,00 грн (один мільйон шістсот тисяч гривень) заборгованості за кредитом, 475923,25 грн (чотириста сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні двадцять п`ять копійок) заборгованості за процентами.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНО» (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1, ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, ) 10379,62 грн (десять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень шістдесят дві копійки) витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСКАН» (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Заводська, будинок 1, ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, ) 10379,62 грн (десять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень шістдесят дві копійки) витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, ) 10379,62 грн (десять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень шістдесят дві копійки) витрат зі сплати судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24.03.2025.

Суддя С.О. Саванчук