ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. Справа № 910/17943/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю САТІ-НОВА СОЮЗ

про стягнення 10 072 232,52 гривень та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представника позивача Приходька Я.М. (довіреність №01-22/7-33 від 01.01.2024) та представника відповідача Сторожук В.А. (ордер серії АІ №1388036 від 04.01.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі ДП МА Бориспіль/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю САТІ-НОВА СОЮЗ (далі ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ/відповідач):

- стягнення з відповідача 10 072 232,52 грн, з яких: 5 291 648,10 грн сплачених позивачем відповідачу, 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені;

- зобов`язання відповідача виконати зобов`язання встановлені у частині підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункту 13.8 пункту 13 договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019, а саме:

1) провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4, та здати її позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам;

2) повернути за актом прийому-передачі документів відповідачу отриману від позивача за актами приймання передачі проектну документацію;

3) повернути відповідачу виконавчу документацію на фактично виконані на момент припинення договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019 роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва, в тому числі, загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнали обліку результатів вхідного контролю матеріалів, виробів і конструкцій.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.11.2023 у справі №910/17943/23 вказану позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

04.12.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ДП МА Бориспіль надійшло клопотання, відповідно до змісту якого позивач, уточнюючи позовні вимоги, просив вважати їх правильними (остаточними) у такій редакції:

- стягнути з ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ 10 072 232,52 грн, з яких: 5 291 648,10 грн сплачених позивачем відповідачу, 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені;

- зобов`язати ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ виконати зобов`язання встановлені у частині 2 підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункті 13.8 пункту 13 договору від 10.12.2019 №35.1-14/5-55, а саме:

1) провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4, та здати її позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам;

2) повернути за актом прийому-передачі позивачу отриману від позивача листом від 10.09.2020р. №19-22/3-564 за актом приймання-передачі проектної документації №1 проектну документацію (стадія робочий проект) по об`єкту Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті, та листом від 11.10.2021р. №09-22-1 за актом приймання-передачі №1 проектну документацію (стадія робочий проект) Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) (коригування) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті;

3) повернути позивачу виконавчу документацію на фактично виконані на момент припинення договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019 роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва, в тому числі, загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнали обліку результатів вхідного контролю матеріалів, виробів і конструкцій.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.12.2023 відкрив провадження у справі №910/17943/23, вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10.01.2024, а також постановив позивачу в строк до 08.01.2024 надати суду виписку банку про рух коштів між позивачем та відповідачем починаючи 10.12.2019 та на даний час.

05.01.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ДП МА Бориспіль надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи банківських виписок.

08.01.2024 через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими до нього документами.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.01.2024 матеріали справи №910/17943/23 за позовом ДП МА Бориспіль до Товариства з обмеженою відповідальністю САТІ-НОВА СОЮЗ (далі ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ про стягнення 10072232,52 грн та зобов`язання вчинити певні дії передав за підсудністю до Господарського суду Київської області.

31.01.2024 згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого протоколом б/н від 31.01.2024, справу №910/17943/23 передано до розгляду судді Господарського суду Київської області Яремі В.А.

Господарський суд Київської області ухвалою від 12.02.2024 справу №910/17943/23 прийняв та призначив її до розгляду у підготовчому засіданні на 04.03.2024, надав сторонам строк - до 04.03.2024, для подання додаткових доказів по справі (за наявності); заяви та клопотання, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності).

28.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ДП МА Бориспіль надійшла відповідь на відзив разом з доданими до неї документами.

04.03.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 04.03.2024 суд прийняв до розгляду вказані вище відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та заперечення на вказану відповідь як такі, що подано сторонами у передбаченому процесуальним законом порядку, у тому числі і стосовно надіслання іншій стороні відповідних процесуальних документів.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.03.2024 закрив підготовче провадження у справі №910/17943/23 та призначив її до судового розгляду по суті на 23.04.2024.

23.04.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Вказану заяву судом прийнято, оскільки позовна давність не є інститутом процесуального права, як наслідок пов`язані із питанням строку позовної давності заяви та/або клопотання не обмежені процесуальними строками.

24.05.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ДП МА Бориспіль надійшли письмові пояснення.

28.05.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ надійшли заперечення на пояснення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 5 ст. 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Частинами 1, 2 статті 177 ГПК України унормовано, що завданнями підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Частиною 1 статті 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Приписами статті 207 ГПК України унормовано, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Отже, вказані вище норми визначають порядок дій/поведінки суду та учасників справи під час реалізації останніми права на викладення заперечень/аргументів/пояснень/міркувань щодо предмета спору, що може бути реалізовано виключно шляхом подання заяв по суті справи у строки, визначені ГПК України та/або встановлені судом.

Водночас під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата чи завершена та або інша стадія судочинства, а з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Відповідно до змісту поданих сторонами 24 та 28 травня 2024 року пояснень та заперечень на такі пояснення останні містять міркування та аргументи щодо суті спору, тобто є заявами по суті спору, які подано з пропуском строку - після закриття підготовчого провадження.

За таких обставин у судовому засіданні 28.05.2024 суд дійшов висновку залишити відповідні пояснення позивача та заперечення відповідача без розгляду.

У розрізі зробленого висновку судом враховано, що:

- стаття 42 ГПК України передбачає загальне право учасників справи подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тоді як п. 6 ч. 2 ст. 42 та ст. 118 ГПК України унормовують, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку;

- припиписи ч. 5 ст. 161 ГПК України не надають право стороні подавати заяву по суті спору з порушенням строку та порядку, що встановлені спеціальними нормами, зміст яких наведено вище;

- назва процесуального документу зава/клопотання/пояснення (додаткові), не змінює його процесуальної суті та не може тлумачитись з іншим змістом і передбаченими кодексом вимогами до форми та строків подання такого документу.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.05.2024, занесеною до протоколу судового засідання, у розгляді справи №910/17943/23 оголосив перерву до 25.06.2024.

У судовому засіданні 25.06.2024, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

УСТАНОВИВ:

10.12.2019 між ДП МА Бориспіль як замовником (далі аеропорт/замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю САТІ-НОВА СОЮЗ як генеральним підрядником (далі ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ/генпідрядник) укладено договір підряду №35.1.-14.2/5-55 (далі договір підряду), пунктами 1.1. та 1.5. якого сторони визначили зокрема таке:

- генпідрядник зобов`язується виконати в повному обсязі роботи по об`єкту «Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА «Бориспіль» (інв. №47747) (будівельні роботи)», далі роботи, на свій ризик власними і залученими силами та засобами відповідно до проектної документації стадії «Робочий проект» (далі проектна документація) та здати роботи замовнику в обумовлені договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані якісно роботи на умовах даного договору;

- до робіт за даним договором належить виконання будівельних робіт, монтаж обладнання (устаткування) та пусконалагоджувальні роботи;

- обсяги робіт, що доручаються до виконання генпідряднику, передбачено в локальних кошторисах на будівельні роботи та локальних кошторисах на придбання устаткування, меблів та інвентарю (далі локальні кошториси) (додатки №№4-26 до договору);

- склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання будівельних робіт в разі внесення змін до проектної документації, а також в залежності від реального фінансування видатків замовника та можливого використання більш досконалої технології, про що письмово інформується генпідрядник.

Поряд з тим пунктами 3.1., 6.1., 6.23., 7.2.6., 13.2., 13.4., 18.1. договору підряду сторони погодили, що сума, визначена у договорі (далі також договірна ціна та/або ціна договору) становить 22 753 000,00 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 3 792 166,67 грн, у тому числі: будівельних робіт - 20 314 134,40 грн та обладнання (устаткування) 2 438 865,60 грн.

Строк виконання робіт: 184 калнедарні дні з дати отримання генпідрядником письмового повідомлення від замовника про початок робіт за цим договором.

Замовник залишає за собою прово призупинити виконання робіт за договором на строк не більше 30 календарних днів (загалос протягом дії договору), повідомивши про це виконавця письмово (письмове повідомлення про призупинення виконання робіт з зазначенням дати такого призупинення), яке буде вважатися невід`ємною частиною цього договору.

Замовник має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку, у разі невиконання генпідрядником зобов`язань відповідно до умов договору, письмово повідомивши про це його у строк за 20 робочих днів до дати розірвання.

У разі порушення, зокрема, строку виконання робіт, зазначеного у пункті 6.1. договору:

- перші 14 календарних днів генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 50% облікової ставки НБУ від ціни робіт, строк виконання яких порушено, за кожен день прострочення;

- понад 14 календарних днів, починаючи з 15 календарного дня, генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни робіт, строк виконання яких порушено, за кожен день прострочення.

У разі якщо прострочення, зокрема, строку виконання робіт, зазначеного у пункті 6.1. договору перевищить 30-ть календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє генпідрядника. При цьому генпідрядник зобов`язаний повернути аванс, виплачений за договором та сплатити замовникові штраф у розмірі 7% від ціни договору.

Договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31.12.2020 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лищились невиконаними.

Надалі, 29.12.2020, 22,02.2021, 04.06.2021, 02.07.2021, 14.07.2021 та 09.09.2021 між сторонами було укладено додаткові угоди до договору підряду за відповідними №№1, 2, 3, 4, 5, 6 (далі додаткові угоди), якими сторони розділ 10 договору « 10. Субпідрядники» доповнили новими пунктами та погодили таке, зокрема:

- згідно додаткової угоди №4 строк дії договору підряду продовжити до 30.09.2022;

- згідно додаткової угоди №5 призупинити виконання робіт за договором з 07.05.2021 При цьому разом з виконанням робіт призупиняється обчислення перебігу строків виконання робіт, зазначених в пункті 6.1. договору.

Копії як вказаного договору підряду разом з додатками, зокрема локальними кошторисами на роботи та устаткування, так і укладених до нього додаткових угод наявні в матеріалах справи.

Посилаючись на зазначені умови договору, позивач вказав про наявність таких обставин:

- згідно акта-допуску від 09.09.2020 за №58-26-4 позивач для виконання робіт по договору надав відповідачу майданчик, який знаходиться на території ДП МА «Бориспіль»;

- листом від 10.09.2020 за №19-22/3-564 (далі лист від 10.09.2020 за №19-22/3-564) та за актом приймання-передачі проектної документації №1 позивач передав відповідачу проектну документацію (стадія «робочий проект») по об`єкту «Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА «Бориспіль» (інв. №47747) згідно переліку, вказаного у такому акті;

- 06.10.2020 упоноваженій особі відповідача передано повідомлення позивача від 02.10.2020 за №19-22/3-593 про початок робіт за договором (далі повідомлення про початок робіт).

На підтвердження вказаних обставин до позову додано копії відповідних: акта-допуску; листа від 10.09.2020 за №19-22/3-564 та акта приймання-передачі проектної документації №1; повідомлення про початок робіт.

Як зауважив позивач, на виконання умов договору підряду ним сплачено відповідачу 11 300 679,50 грн, на підтвердження чого до позовної заяви додано копії банківської виписки по рахунку позивача та платіжних доручень:

- №798 від 16.10.2020 на суму 4 550 600,00 грн з призначенням платежу «Дог№35.1.-14.2/5-55от10.12.19аванс20%...»;

- №2219 від 07.12.2020 на суму 1 137 650,00 грн з призначенням платежу «Дог.№35.1.-14.2/5-55от10.12.2019аванс5%»;

- №990 від 29.12.2020 на суму 4 474 779,52 грн з призначенням платежу «Дог.№35.1.-14.2/5-55от10.12.2019…кб3, кб2 від 24.12.20»;

- №1032 від 30.12.2020 на суму 1 137 650,00 грн з призначенням платежу «Дог.№35.1.-14.2/5-55от10.12.2019аванс5%».

Водночас, за доводами позивача, 24.12.2020 та 30.03.2021 сторонами підписано, відповідно:

- акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року КБ-2в за №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 (далі акти №№1-7 від 24.12.2020) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року, згідно яких вартість виконаних робіт та витрат за звітний місяць склала 10 163 029,52 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2021 року КБ-2в за №8 (далі акт №8 від 30.03.2021) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2021 року, згідно яких вартість виконаних робіт та витрат за звітний місяць склала 1 137 650,00 грн.

До позовної заяви додано копії актів №№1-8 від 24.12.2020 та 30.03.2021, а також довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за за грудень 2020 року, березень 2021 року.

Надалі, згідно викладених у позові обставин, за взаємною згодою сторін - на підставі листа відповідача від 30.03.2021 №01-16-1731 та листа позивача від 05.04.2021 №19-22/3-78, виконання робіт з 05.04.2021 призупинено і поновлено з 07.05.2021 на підставі листа позивача від 07.05.2021 №19-22/3-109.

До позовної заяви додано копії: адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 30.03.2021 №01-38/2021, а також адресованих відповідачу листів ДП МА Бориспіль від 05.04.2021 №19-22/3-78, від 07.05.2021 №19-22/3-109.

Покликаючись на вказані обставини, а також додаткову угоду №5, якою зупинено виконання робіт і перебіг відповідного строку з 07.05.2021 та визначено, що їх буде продовжено з дати надання повідомлення про відновлення виконання робіт та передачі відкоригованої проектної документації, позивач зазначив, що листом від 11.10.2021 №09-22-1 він звернувся до відповідача з проханням поновити виконання робіт з 11.10.2021 (лист про поновлення робіт від 11.10.2021) та, відповідно, передав відповідачу за актом приймання-передачі паперові примірники відкоригованої проектної документації.

До позовної заяви додано копії адресованого ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ листа ДП МА Бориспіль від 11.10.2021 №09-22-1 та акта приймання-передачі проектної документації №1.

У розрізі наведеного позивач зазначив, що такий лист разом з актом приймання-передачі та відкоригованою проектною документацією уповноважений представник відповідача отримав 11.10.2021, про що свідчить відповідна відмітка вказаної особи як на листі, так і на акті.

Посилаючись на зазначені вище обставини та, відповідно, мотивуючи звернення до суду із позовом у цій справі, позивач зауважив на неналежному виконанні відповідачем умов договору підряду, у тому числі і додаткової угоди №5, оскільки листом від 23.11.2021 №23-11/2021 відповідач повідомив про опрацювання відкоригованої проектної документації та неможливість розпочати виконання робіт.

Унаслідок цього позивач вказав, що власним листом від 22.02.2022 №09-22-53, не погоджуючись із такими обставинами та у відповідь на лист відповідача від 19.01.2022 за №19/01-22, повідомив відповідача про невідповідність умовам договору та нормам законодавства призупинення відповідачем в односторонньому порядку робіт у зв`язку з відсутністю роз`яснень та вказівок.

До позовної заяви додано копію адресованих позивачу листів ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 23.11.2021 №23-11/2021 та від 19.01.2022 за №19/01-22, а також адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 22.02.2022 №09-22-53 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №756.

З урахуванням вказаних обставин, зокрема невиконання відповідачем робіт в повному обсязі та у строк до 26.11.2021, посилаючись на пункти 7.2.6. та 13.4. договору підряду, позивач зазначив про реалізацію власного права на одностороннє розірвання такого договору з 17.08.2022 шляхом надіслання відповідачу листа від 05.07.2022 №01-22-546.

На підтвердження таких обставин до позовної заяви додано копії: листа від 05.07.2022 №01-22-546, опису вкладення у цінний лист за №040, оформлених АТ «Укрпошта» 06.07.2022 фіскального чеку та накладної за №040, а також роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження листа за №040.

Посилаючись на вказане позивач вважає:

- лист про розірвання договору отриманим відповідачем 19.07.2022 з огляду на пункт 19.4 договору підряду;

- договір підряду розірваним з 17.08.2022, з урахуванням приписів частин 2, 3 статті 849 ЦК України та статті 611 ЦК України, яка передбачає правові наслідки порушення зобов`язання у вигляді припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору.

Попри відповідні обставини, як зауважив позивач, листом від 02.09.2022 №09-22-98 у відповідь на лист відповідача від 19.08.2022 №02-93/2022 повторно наголошено про неможливість призупинення робіт у зв`язку з відсутністю роз`яснень та вказівок, а також про розірвання договору та неможливість врахування наданого відповідачем висновку Торгово-промислової палати України від 17.12.2021 №3442/1.2 як такого, що не створює жодних додаткових зобов`язань та поданий після спливу строку виконання робіт.

До позовної заяви додано копії: адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 19.08.2022 №02-93/2022, а також адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 02.09.2022 №09-22-98 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №302.

Водночас, за доводами позивача, за результатами службового розслідування та з метою перевірки дотримання і фактичного виконання умов договору підряду комісією у складі працівників ДП МА Бориспіль складено акт від 24.12.2021 №36-26/1-2 (далі акт перевірки від 24.12.2021), яким встановлено, що з прийнятих у грудні 2020 року за актами №№1-7 робіт на суму 10 163 029,52 грн згідно з договірною ціною виконано роботи приблизно на суму 6 445 462,52 грн, тоді як вартість виконаних додатково та не врахованих договірною ціною робіт склала орієнтовно 3 717 566,55 грн.

З огляду наведеного позивач зауважив, що звернувся до відповідача з листом від 07.02.2022 №09-22-42 та повідомив про необхідність коригування виявлених помилок шляхом підписання складених позивачем довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2022 року та актів №№9-13 за лютий 2022 року на загальну суму 4 274 630,45 грн, яка, за доводами позивача після перевірки ним акта №8 за березень 2021 року, збільшилась і склала 5 291 648,10 грн.

Втім, як зауважив позивач, листом від 16.02.2022 №02-27/2022 відповідач відмовився від підписання коригувальних актів №№9-13, мотивуючи це необхідністю у додатковому вивченні результатів перевірки.

До позовної заяви додано копії: акта перевірки від 24.12.2021; адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 07.02.2022 №09-22-42; адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 16.02.2022 №02-27/2022, а також:

- адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 15.08.2022 №09-22-91 щодо коригування актів виконаних робіт;

- опису вкладення у цінний лист зі складеними АТ «Укрпошта» фіскальним чеком та накладною за №068 від 16.08.2022, а також роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження листа за №068;

- складених та підписаних позивачем довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2022 року та актів приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року за №№9-13 загалом на -5 291 648,07 грн (далі коригувальні акти).

Отже, позивач вважає, що ним під час проведення перевірки виявлено оплачені на суму 5 291 648,07 грн роботи, які не було передбачено додатком №3 «договірна ціна» до договору, тоді як загалом на суму 16 143 375,74 грн не виконаними за договором залишились роботи, перелік яких позивачем наведено у доданій до позовної заяви відомості обсягів робіт.

Вважаючи, що відповідач без належного обґрунтування не підписав коригувальні акти та безпідставно отримав 5 291 648,07 грн, позивач, з посиланням на обставини розірвання договору підряду та на статтю 1212 ЦК України, претензією від 01.09.2022 №35-28/5-75 вимагав від відповідача повернути 5 291 648,07 грн.

До позовної заяви додадно копії вказаної претензії, а також списку згрупованих поштових відправлень з фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 08.09.2022 та конверта.

У розрізі зазначеного вище та мотивів віднесення 5 291 648,07 грн до безпідставно сплачених коштів позивач у змісті позову зауважив, що передбачених статтею 1212 ЦК України підстав також відноситься випадки припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін внаслідок відмови кредитора від прийняття виконання у зв`язку із тим, що таке зобов`язання втратило для нього інтерес через прострочення боржника.

Окрім вказаного вище, за доводами позивача, він склав та направив відповідачу рахунки на сплату 1 592 710,00 грн штрафу, нарахованого згідно пункту 13.4. договору, а також на сплату 3 187 874,42 грн пені, нарахованої згідно пункту 13.12. договору.

До позовної заяви додано копії:

- рахунку-фактури №631/1/1/16082022 від 16.08.2022 на суму 4 493 094,12 грн пені та рахунку-фактури №631/1/2/16082022 від 16.08.2022 на суму 1 592 710,00 грн штрафу (далі рахунок на оплату штрафу від 16.08.2022),, а також списку згрупованих відправлень №01-29/1-169 від 16.08.2022, фіскального чека АТ «Укрпошта» від 16.08.2022, опису вкладення до листа №415;

- рахунку-фактури №631/1/1/16082022 від 16.08.2022 на суму 3 187 874,42 грн пені, адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 13.04.2023 №03-22-1034 (далі рахунок на оплату пені від 16.08.2022), опису вкладення до листа №103, фіскального чека і накладної АТ «Укрпошта» за №103 від 25.04.2023, а також роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження листа за №103.

Покликаючись на все зазначене вище, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі та відповідними вимогами, зокрема, про стягнення з відповідача 10 072 232,52 грн, з яких: 5 291 648,10 грн сплачених позивачем відповідачу, 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені.

Заперечуючи проти вказаного та відповідно заявлених вимог, відповідач згідно поданого відзиву зазначив про звернення до позивача з листами від 16.03.2021 за №302-26/2021 та від 30.03.2021 №01-38/2021 у зв`язку з необхідністю у коригуванні проектно-кошторисної документації внаслідок виявлення неузгодження такої документації з проектними рішеннями.

До відзиву на позов додано копії: адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 16.03.2021 за №302-26/2021 та адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 29.03.2021 за №19-22/3-12.

Надалі, за доводами відповідача, він:

- у відповідь на лист позивача від 07.05.2021 про поновлення виконання робіт звернувася до позивача з листом від 20.05.2021 за №02-65/2021 та проханням, після отримання позитивного експертного звіту, укласти додаткову угоду про внесення змін до договору підряду щодо продовження строку його дії та строку виконання робіт;

- отримав від Торгово-промислової палати України науково-практичний висновок від 29.06.2021 за №1745/21-9.2 (далі висновок ТПП України від 29.06.2021), згідно якого суттєве ускладнення виконання зобов`язань за договором зумовлено істотною зміною обставин виявлення невідповідності між проектними рішеннями і відомістю обсягів робіт та тривале коригування проектно-кошторисної документації, що надає право ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ ініціювати правомірне внесення змін до договору в частині продовження строку не менше як 148 календарних днів з дати отримання листа з відкоригованою проектною документацією.

Як зауважив відповідач, схожі висновки містяться і в наданому ТОВ «НФЕ» Експертному висновку незалежної фахової науково-правової експертизи від 25.06.2021 №05.7.6.2/21-036 (далі висновок від 25.06.2021), копію якого разом з копіями вказаних вище листа від 20.05.2021 за №02-65/2021 та висновка ТПП України від 29.06.2021 додано до відзиву на позовну заяву.

Надалі, згідно викладних у відзиві доводів, у відповідь на лист позивача від 11.10.2021 про поновлення виконання робіт та після отримання 13.10.2021 відкоригованої проектної документації разом з позитивним експертним звітом №0121-4299-21/УЕГ/А відповідач листом від 13.10.2021 за №1-13/10/21 просив позивача надати 20-денний строк для ознайомлення з такою документацією з огляду на її достатньо великий об`єм, відтак після відповідного опрацювання листом від 23.11.2021 за №23-11/2021 повідомив позивача про встановлення необхідності у проведенні додаткових, не зазначених у початковому проекті будівельних робіт.

В матеріалах справи наявна копія адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 13.10.2021 за №1-13/10/21.

Покликаючись на вказаний лист, відповідач у відзиві зауважив на тому, що позивача було повідомлено про неможливість виконання основних будівельних робіт до моменту вирішення питання внесення до договору підряду додаткових робіт та їх оплати, оскільки останні пов`язані в технологічному процесі з основними роботами.

Також відповідач зауважив про те, що він листом від 20.12.2021 №20-12/2021 надав позивачу висновок ТПП України від 17.12.2021 за №3442/1.2 (далі - висновок ТПП України від 17.12.2021), згідно якого підтверджено істотну зміну обставин наявність підстав для проведення додаткової закупівлі робіт у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Втім, як зазначив відповідач, на вказані вище листи позивач не відповів, а тому листом від 19.01.2022 за №19/01-22 позивача повідомлено про призупинення робіт у зв`язку з відсутністю жодних роз`яснень.

Копії зазначених листів і висновку ТПП України від 17.12.2021 додано до відзиву на позовну заяву.

У розрізі наведеного, у тому числі і стосовно викладених позивачем обставин про надіслання листа від 05.07.2022 за №01-22-546 про розірвання договору підряду, відповідач зауважив про неотримання такого листа, зокрема і з підстав неправильно вказаного позивачем індексу під час направлення кореспонденції, а також про повторне, листом від 19.08.2022 за №02-93/2022, повідомлення позивача на формально складений ним лист від 22.02.222 за №09-22-53 стосовно зупинення робіт до надання роз`яснень.

У розрізі зазначеного відповідач звернув увагу на те, що вже у процесі виконання робіт відповідачем виявлено невідповідності між архітектурними рішеннями, фактичним обсягом робіт та обсягами, які визначено відомістю обсягів робіт, відтак призупинення робіт зумовлене необхідністю у проведенні додаткових робіт, про що ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ негайно повідомило ДП МА Бориспіль.

За таких обставин відповідач вважає, що з огляду на ч. 4 ст. 612, ст. 877 ЦК України та п. 25 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою від 01.08.2005 за №668, а також п. 7.1.4. договору підряду саме позивач прострочив власне зобов`язання у сприянні та наданні роз`яснень щодо виконання додаткових робіт, без яких неможливо виконувати основні роботи.

Як зауважив відповідач, до виконання таких зобо`язань він не міг у повному обсязі виконати власний договірний обов`язок, а тому і призупинив роботи, що свідчить про відсутність як обставин прострочення строків виконання робіт, так і підстав для стягнення пені і штрафу.

Звідси, з огляду на відсутність прострочення боржника у розумінні ч. 4 ст. 612 ЦК України, відповідач вважає відсутніми і підстави для розірвання договору підряду в односторонньому порядку.

До того ж, у розрізі обставин розірвання договору підряду, відповідач повторно наголосив на тому, що позивачем під час надіслання відповідного листа вказано неправильний індекс, а тому такий лист не було вручено.

Стосовно ж заявлених позивачем до стягнення 5 291 648,10 грн, як безпідставно отриманих, відповідач вказав, що вказана у підписаних обома сторонами довідці та актах №№1-7 за грудень 2020 року вартість будівельних робіт 10 163 029,52 грн, не перевищує загальну кошторисну вартість капітального ремонту у поточних цінах станом на 22.12.2020 згідно Експертної оцінки ТОВ «Укрекспертиза груп» від 23.12.2020 за №0005-4438-20/УЕГ/ЕО 10 914 773,00 грн.

Так, за доводами відповідача, вказану експертну оцінку ним отримано за наслідками уповноваження його згідно листа позивача від 10.12.2020 за №19-22/3-708 на виконання експертної оцінки, уточненої відповідно до оформлених дефектних актів та змін в проектній документації.

Копії вказаних листа від 10.12.2020 за №19-22/3-708 та Експертної оцінки ТОВ «Укрекспертиза груп» від 23.12.2020 за №0005-4438-20/УЕГ/ЕО наявні в матеріалах справи.

Також відповідач звернув увагу на те, що:

- акти №№1-7 за грудень 2020 року на суму 10 163 029,52 грн, як і акт №8 за березень 2021 року на суму 1 137 650,00 грн підписано обома стронами та представниками технічного нагляду без жодних зауважень, а тому в силу статті 853 ЦК України позивач позбавлений права посилатись на будь-які недоліки, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття;

- про проведення службового розслідування відповідача не було повідомлено, як і не надано матеріали такого розслідування для ознайомлення.

Ураховуючи все зазначене відповідач вважає, що кошти, які було сплачено позивачем за виконані та прийняті у встановленому законом порядку роботи, не є безпідставно перерахованими та не підлягають поверненню, у тому числі і з урахуванням статті 653 ЦК України, якою передбачено відсутність у сторін права вимагати повернення того, що було виконано за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору.

З огляду наведених вище заперечень та покладених у їх основу обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаними вище запереченнями та доводами відповідача, позивач зазначив, що доказів отримання листа про поновлення робіт від 11.10.2021 в інший день, аніж складено такий лист відповідачем не надано, які і не зазначено відповідачем у власних листах від 13.10.2021 №1-13/10/21 та 23.11.2021 №23-11/2021 про отримання такого листа саме 13.10.2021 та, що саме з цієї дати відповідач повинен поновити виконання робіт, а не з 11.10.2021.

Водночас, за доводами позивача, вимога відповідача згідно листа від 13.10.2021 №1-13/10/21 щодо надання 20 робочих днів на ознайомлення з проектною документацією була незаконною, оскільки не передбачена ані умовами договору, ані додатковою угодою №5, а тому відповідач мав право ініціювати внесення змін до договору в частині продовження строків виконання робіт.

До того ж, на переконання позивача, уклавши додаткову угоду №5 до договору, відповідач прийняв рішення і погодився відновити невиконані роботи і завершити їх за умови настання двох обставин.

Однак, як зауважив позивач:

- як до укладання додаткової угоди №5, так і після отримання відповідачем листа про поновлення робіт 11.10.2021, від відповідача не надходили конкретні пропозиції у вигляді додаткової угоди про внесення змін до договору із зазначенням нових строків виконання робіт, відповідного переліку робіт та розрахунків;

- відповідач не направляв позивачу експертного висновку від 25.06.2021 №05-7.6.2/21-0.36, з якого слідує, що відповідачу було відомо про рекомендації ініціювати продовження строків виконання робіт на 148 календарних днів, відтак цей висновок не є доказом, який би спростовував позовні вимоги позивача;

- вже після закінчення строків виконання робіт відповідач інформативно та без конкретних пропозицій надав позивачу для ознайомлення копію висновку ТПП України від 17.12.2021 №3442/1.2, який в силу положень законодавства не є обов`язковим для врахування позивачем та не є належним доказом, що свідчить про обґрунтованість невиконання відповідачем робіт.

Отже, позивач вважає, що передбачені додатковою угодою №5 обставини, необхідні для поновлення робіт, настали 11.10.2021, тоді як доводи відповідача про неможливість виконання робіт, як і про їх зупинення спростовуються листом відповідача від 19.08.2022 №06-94/2022, яким він просив позивача підписати акт виконаних робіт за серпень 2022 року.

За доводами позивача, про відсутність підстав для підписання такого акта він повідомив відповідача листом від 29.08.2022 №09-22-95, копію якого разом з копіями адресованого позивачу листа ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ від 19.08.2022 №06-94/2022 та акта приймання робіт і довідку за серпень 2022 року додано позивачем до відповіді на відзив.

Поряд з тим згідно відповіді на відзив позивач звернув увагу на те, що згідно статті 165 ГПК України відповідач втратив право заперечувати у майбутньому ті обставини, проти яких не заперечив у відзиві, а саме стосовно того, що:

- вартість робіт не передбачених додатком 3 «договірна ціна» складає 5 291 648, 10 грн;

- у додатку до позовної заяви позивач навів конкретний перелік робіт не виконаних відповідачем, які передбачалися умовами договору, загальна вартість яких складає 16 143 375, 74 грн;

- в матеріалах справи наявні копії актів коригування, які направлялися відповідачу та які останній безпідставно не підписав.

У розрізі ж доводів відповідача про підписання актів №№1-8 за грудень 2020 року та березень 2021 року без зауважень та заперечень, позивач звернув увагу, що покладена в основу таких доводів стаття 853 ЦК України надає право не підписувати акти лише, якщо виконані роботи є неякісними, мають недоліки або є невиконаними в обсягах вказаних в актах.

Звідси, на переконання позивача, така норма не надає права не підписувати акти виконаних робіт у разі, якщо надані відповідачем акти містять частково роботи, які не передбачалися умовами договору, а тому включення відповідачем до актів робіт, що не передбачалися договором не є недоліками виконаних робіт.

Своєю чергою позивач зауважив, що з метою здійснення коригування виявлених помилок в актах відповідача, керуючись положеннями пунктів 2.1, 3.2 Договору та п. 6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», було складено і направлено відповідачу коригувальні акти загалом на суму 5 291 648,10 грн, відмову від підписання яких відповідач у листі від 16.02.2022 №02-27/2022 не обґрунтував належним чином, тоді як на лист позивача від 15.08.2022 №09-22-91 відмови від підписання коригувальних актів взагалі не надав.

До того ж, за доводами позивача, з урахуванням ч.ч. 3 та 4 ст. 877 ЦК України відповідач не надав доказів повідомлення позивача про виникнення необхідності у проведенні додаткових робіт на суму 5 291 648, 10 грн.

Ураховуючи такі обставини, позивач стверджує, що кошти у сумі 5 291 648, 10 грн були сплачені за роботи, які не передбачалися договором, а тому вони підлягають поверненню згідно статті 1212 ЦК України, як безпідставно отримані.

Окрім того, не погодившись із доводами відповідача про неотримання листа про розірвання договору підряду, позивач зазначив, що в описі вкладення у цінний лист вказано адресу листування згідно договору, зокрема правильний індекс 03189, тоді як згідно роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження такого листа, останній перенаправлявся працівниками органу поштового зв`язку, у тому числі і у поштове відділення 03189.

До відповіді на відзив позивачем долучено копію конверта з штрихкодовим ідентифікатором за №436, а також копії експертного звіту від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А та додатку до нього, завдання на проектування коригування стадії «Робочий проект» від 21.04.2021 за №38-25/1-4.

У відповідь на вказані аргументи позивача, зокрема в розрізі обставин отримання відкоригованої проектної документації та права просити додатковий час на її вивчення, відповідач зазначив, що отримання документації 13.10.2021 підтверджується відповідною відміткою та підписом директора на акті приймання-передачі, тоді як пунктами 6.5. та 7.1.2. договору підряду передбачено обов`язок позивача надати такі документи до початку виконання робіт на об`єкті, що унеможливлює виконання робіт в день отримання відкоригованої документації.

Стосовно ж доводів позивача про обов`язок ініціювання змін до договору підряду, то відповідач зауважив, що згідно листа від 23.11.2021 №23-11/2021, окрім прохання про надання роз`яснень, позивача також було повідомлено як про необхідність передбачити виконання додаткових робіт у договорі та їх оплату, так і про те, що неврегулювання цих питань унеможливлює початок виконання як основних, так і додаткових робіт, які у технологічному процесі пов`язані із основними.

До того ж, як зазначив відповідач, можливість та умови виконання таких додаткових робіт чи послуг можуть бути передбачені в основному договорі про закупівлю, укладеному за результатами проведення тендера, попри те позивач не надав жодних вказівок та роз`яснень з приводу додаткових робіт, що унеможливило їх виконання та, власне, призвело до призупинення.

Крім того відповідач зазначив, що у відзиві на позов він не визнав жодних обставин, наведених позивачем у позові, а також відхилив доводи позивача про продовження робіт у 2021-2021 роках, оскільки:

- направлений листом від 19.08.2022 року №06-94/2022 акт виконаних робіт стосувався робіт, виконаних ще у 2021 році до моменту виявлення невідповідностей між проектними рішеннями і відомістю обсягів робіт.

- абсурдною та непідтвердженою жодними доказами є позиція позивача про те, що в період загострення бойових дій та окупації Київської області відповідач на території аеропорту виконував підрядні роботи.

У розрізі обставин надіслання позивачем листа про розірвання договору підряду відповідач звернув увагу на те, що підтвердженням надіслання на адресу одержувача кореспонденції є саме накладна (службовий чек) АТ «Укрпошта», в якій зазначено неправильний індекс товариства 02121, тоді як згідно трекінгу відстеження листа чітко вбачається, що спроба вручення такого листа була лише у відділенні 02121, на яке власне і направляв позивач лист.

Згідно ж окремо поданої заяви, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, яка встановлює позовну даваність в один рік до вимог про стягнення неустойки, відповідач просив застосувати у цій справі позовну давність.

Під час розгляду спору у цій справі, зокрема на стадії розгляду її по суті у судових засіданнях 23.04.2024 та 28.05.2024, представники сторін надали такі пояснення.

Так, представник позивача зазначив, що відповідач не спростував, що виконані ним та відображені у коригувальних актах роботи на суму 5 291 648,10 грн були передбачені умовами договору, а тому така сума підлягає стягненню згідно статті 1212 що підтверджується правовими висновками у подібних правовідносинах, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №910/1798/20, від 27.02.2020 у справі №910/3414/19, від 14.11.2020 у справі №906/192/18 та від 20.10.2020 у справі №910/13503/19.

До того ж представником позивача наведено, не обов`язковий до врахування за його доводами, висновок щодо застосування статті 1212 ЦК України до правовідносин, що виникають за договором підряду, викладений у постанові Вищого господарського суду від 29.06.2011 у справі №7/78-64, у якій суд зазначив про те, що сплачена завищена вартість виконаних підрядником робіт та використаних матеріалів підлягає поверненню замовнику і такі кошти є безпідставно отриманими та підлягають поверненню замовнику на підставі ст. 1212 ЦК України.

Отже, згідно усних доводів представника позивача, оскільки договір підряду на момент звернення позивачем до суду є розірваним, відповідно, договірні зобов`язання є припиненими, предмет договору з вини відповідача є невиконаним і його виконання потребує укладання нового договору, то відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України підстав утримувати кошти у сумі 5 291 648, 10 грн у відповідача немає.

Своєю чергою представниця відповідача у судових засіданнях усно вказала про те, що наведена позивачем практика не є релевантною до цієї справи, а також наголосила на відсутності підстав для розірвання договору з огляду відсутності обставин прострочення зобов`язання з виконання робіт, тобто розірвання договору, за доводами представниці відповідача, не настало.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналізуючи зміст та сутність наведених норм права, слід зазначити, що наявність права на подання позову ще не є безумовною підставою для здійснення такого судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації відповідного права, а тому для того щоб особі було надано судовий захист, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує:

- по-перше, чи існує у позивача право або законний інтерес;

- якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем;

- якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Звідси право на судовий захист вимагає, щоб твердження позивача про порушення права та/або інтересу було обґрунтованим, а тому можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) вказаних вище умов.

З`ясуванню ж характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку, сприяють визначені у позові предмет і підстава позову (фактична та правова), а тому оцінка предмету заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права особи, про яке зазначено в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими обґрунтовано вимоги.

Так, зі змісту поданого ДП МА Бориспіль позову та наданих надалі заяв по суті спору і додаткових усних пояснень представника аеропорту слідує, що предметом позову визначено, зокрема, вимоги про стягнення з ТОВ САТІ-НОВА СОЮЗ:

- 5 291 648,10 грн авансових платежів;

- 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені.

Підставами ж відповідно заявлених вимог з посиланням, зокрема, на статтю 611, частини 2, 3 статті 849 ЦК України та статтю 1212 ЦК України позивачем визначено такі обставини як:

- виконання відповідачем не передбачених договором робіт на суму 5 291 648,10 грн та, як наслідок, відсутність підстав для збереження відповідачем у себе перерахованих йому позивачем авансових платежів на вказану суму;

- прострочення відповідачем виконання решти робіт на суму 16 143 375, 74 грн згідно договору підряду та, як наслідок, його одностороннє розірвання згідно надісланого позивачем листа від 05.07.2022 за №01-22-546.

Частини 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України презюмують, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Зі змісту вказаних норм матеріального права слідує, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов:

- набуття (збереження) майна, яким також є грошові кошти, однією особою за рахунок іншої;

- відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Тобто, у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, відповідні приписи можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на вказане, оскільки для кондикційних зобов`язань важливим є обставини неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, утому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 875, частини 1 статті 877 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Приписами ч.ч. 1, 2 статті 526, частини 1 статті 627, 629 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання.

Пунктами 7.1.2., 7.1.4. договору підряду сторони погодили, що замовник зобов`язаний:

- надати генпідряднику до початку виконання робіт проектну документацію (стадія «Робочий проект») «Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА «Бориспіль» (інв. №47747) за актом прийому передачі документів;

- сприяти генпідряднику у виконанні робіт у порядку, що встановлений цим договором;

Водночас згідно пунктів 7.3.1., 7.4.4. договору підряду сторони погодили, що:

- генпідрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт у строки та на умовах, що встановлені цим договором;

- генпідрядник має право отримувати від замовника додаткову інформацію та документи, необхідні для належного виконання прийнятих ним на себе зобов`язань.

З огляду наведених норм закону у сукупності із вказаними, у тому числі і в описовій частині цього рішення пунктами договору підряду суд висновує, що підписання його сторонами без будь-яких заперечень щодо вказаних у ньому положень свідчить про погодження позивача та відповідача з таким правочином, відповідно, породжучи для сторін взаємні права і обов`язки, зокрема:

- для відповідача обов`язок з виконання у погоджені строки та згідно з проектно-кошторисною документацією комплексу робіт, склад і обсяг яких передбачено у локальних кошторисах та які можуть бути переглянуті/змінені в разі внесення змін до такої проектної документації;

- для позивача обумовлений наданням відповідачу як проектної документації з інформуванням про її зміну, так і додаткової інформації обов`язок зі сприяння у виконанні комплексу погоджених у локальних кошторисах робіт, а також обов`язок з прийняття та оплати таких, виконаних відповідачем робіт.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною

Приписами ж частин 1, 2, 3, 4 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок про те, що вказані законодавчі приписи презюмують обов`язок замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує відповідні дії, у тому числі і щодо огляду робіт, значення якого полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи та відступи від умов договору до моменту підписання акта, яким власне з-поміж прийнятих робіт фіксуються і претензії до робіт, зокрема виявлені відступи від умов договору.

Покладені ж в основу заперечень замовника стосовно виконаних підрядником робіт обставини порушення договору підряду чи відступу від його умов є предметом доказування у справі за відповідним спором і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення за загальним правилом.

Звідси, якщо замовник, який раніше без зауважень підписав акт приймання робіт, що підтверджує обсяги виконаних робіт та їх вартість, надалі у відповідному спорі заперечує це частково або повністю, то саме на нього покладається обов`язок довести наявність прихованих недоліків чи інших відступів від умов договору підряду.

Приписами статей 73, 74, 76, 78 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У розрізі вказаних вище статей процесуального права суд вважає за необхідне зазначити, що судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому.

Реалізуючи таку виключну коментенцію, як надання оцінки доказам, суд здійснює її за унормованими процесуальними нормами правилами і принципами/стандартами з урахуванням відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили, а також того, що:

- належність доказів спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини;

- під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Так, до матеріалів цієї справи додано скріплені підписами і печатками обох сторін акти №№1-8 від 24.12.2020 та 30.03.2021 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року, березень 2021 року загалом на суму 11 300 679,52 грн.

Вказані акти також скріплені підписами уповноважених осіб замовника начальника відділу кошторисів Соловйова МС. та провідного інженера відділу технічного нагляду Мозуляки Р.В. із відміткою «Роботи виконані згідно проектної документації».

Водночас змістом таких документів не зафіксовано жодних зауважень сторін, зокрема замовника щодо відступів від умов договору, які б стосувались складу та обсягів виконаної роботи і, власне, її вартості.

Усі зазначені обставини під час розгляду цієї справи сторонами не заперечено, як і визнано останніми обставини перерахування позивачем у жовтні, грудні 2020 року згідно платіжних доручень на рахунок відповідача сум авансу та оплати актів загалом у розмірі 11 300 679,52 грн.

Зміст поданого у цій справі позову та подальших заяв позивача по суті спору свідчить, що заявлені ним до стягнення з відповідача, як безпідставно сплачені, 5 291 648,10 грн авансових платежів є частиною 11 300 679,52 грн перерахованих відповідачу у жовтні, грудні 2020 року.

Ураховуючи відповідні обставини, суд висновує, що, підписавши без будь-яких зауважень і застережень акти №№1-8 від 24.12.2020 та 30.03.2021 загалом на суму 11300679,52 грн, позивач, як замовник, погодився з виконаними відповідачем роботами, у тому числі з їх складом та обсягом, а тому і перераховані позивачем 5 291 648,10 грн (як частина 11 300 679,52 грн) відповідач отримав на відповідній правовій підставі за виконані згідно договору підрядні роботи.

Судом відхиляються доводи позивача про неможливість застосування приписів статті 853 ЦК України як такої, що визначає тільки порядок перевірки якості передбачених договором робіт, позаяк такі аргументи позивача є суб`єктивним та неправильним тлумаченням цієї норми, яка з-поміж іншого передбачає обов`язок замовника під час прийняття робіт перевірити не тільки якість роботи та/або її недоліки, але і відступи від умов договору, які можуть полягати і у кількісних характеристиках виконаної роботи.

Стосовно ж доводів позивача про те, що 5 291 648,10 грн складають вартість тих виконаних відповідачем робіт, які не були передбачені додатком 3 до договору «договірна ціна», то суд відхиляє такі аргументи, оскільки позивач не надав жодних належних та достовірних доказів на підтвердження обставин виконання відповідачем не передбачених локальними кошторисами робіт, за складом та/або обсягами.

Суд звертає увагу позивача на хибність таких його міркувань і тому, що визначена додатком 3 до договору договірна ціна у загальній сумі 22 753 000,00 грн містить відомості лише про витрати на будівельні роботи та устаткування за загальним найменуванням, попри те такий документ не визначає перелік окремих робіт чи обладнання та їх кількість.

Висновуючи вказане, судом враховано, що позивач (замовник) має відповідно до правил доказування в господарському процесі довести, що виконані підрядником роботи не відповідають умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, результат роботи є непридатним для використання, а виявлені недоліки є істотними.

Зокрема позивачем не надано суду доказів ініціювання та проведення експертизи щодо обсягів виконаних відповідачем робіт та їх складу із належною фіксацією допущених відповідачем відступів від умов договору, що відповідало б передбаченим процесуальним законом засобам доказування та/або приписам частини 4 статті 853 ЦК України, яка передбачає необхідність проведення експертизи у разі виникнення між замовником та підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин.

Відповідним правом на ініціювання проведення експертизи позивач не скористався і в межах розгляду спору у цій справі у передбаченому процесуальному порядку.

У розрізі наведених вище приписів процесуального законодавства та принципів доказування судом відхиляються як неналежні та недостовірні докази також додані до позовної заяви акт перевірки від 24.12.2021 та коригувальні акти на суму 5 291 648,10 грн, оскільки такі документи складено односторонньо позивачем без залучення відповідача.

Здійснивши оцінку таких документів, у том числі на предмет їх належності та достовірності, суд висновує, що такі документи не свідчать про безпосередній і достовірний зв`язок між зазначеними у них відомостями та, власне, обставинами виконання відповідачем не передбачених локальними кошторисами робіт, за складом та/або обсягами.

Так, зміст акта перевірки від 24.12.2021 містить відмості про те, що його складено на виконання наказу генерального директора від 30.11.2021 №01-07/1.1.-32 «Про проведення службового розслідування» комісією у складі посадових осіб ДП МА Бориспіль, якою встановлено, зокрема, таке:

- на підставі відписаної довідки КБ-3 та актів КБ-2 №№1-7 за грудень 2020 року ДП МА Бориспіль прийняло фактично виконані будівельні роботи на суму 10 163 029,52 грн, у том числі згідно з договірною ціною до договору приблизно на суму 6 445 462,52 грн та додаткових робіт, не врахованих договірною ціною орієнтовно на суму 3 717 566,55 грн;

- начальник служби з капітального будівництва Литвак Я. в порушення посадової інструкції на власний розсуд прийняв рішення про прийняття виконаних додаткових робіт та, спираючись на експертний звіт від 02.07.2019 №068-4299-19/УЕБ/А, що не враховував весь обсяг будівельних робіт, погодив підписання актів №№1-7 за грудень 2020 року;

- згідно особистими поясненнями провідного інженера відділу технічного нагляду служби з капітального будівництва Мозуляки Р.В., виявлені під час будівництва додаткові роботи були прийняті на підставі затвердженої проектно-кошторисної документації та відповідної експертної оцінки від 23.12.2020 №0005-4438-20/УЕГ/ЕО;

- Мозуляка Р.В. пояснив, що не здійснював фотофіксацію для підтвердження контролю обсягу прихованих робіт у зв`язку з відсутністю у нього таких зобов`язань та технічної можливості: фото-, відеотехніки;

- експертна оцінка від 23.12.2020 №0005-4438-20/УЕГ/ЕО була формальною, оскільки не передбачені кошторисом будівельні роботи фактично були виконані на момент замовлення такої оцінки;

- обсяг робіт, який відображено у актах №№1-7 за грудень 2020 року фактично було виконано, обсяг і вартість яких підтверджено проведеною експертизою, проте зазначені роботи були проведені з порушенням строків та норм Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно зазначеного акта перевірки комісією зроблено висновки про порушення посадовими особами ДП МА Бориспіль посадових інструкцій та, відповідно, запропоновано притягути цих осіб до дисциплінарного стягнення.

З огляду на вказане суд висновує, що наданий позивачем акт перевірки, як внутрішньо-розпорядчий документ позивача, не має доказової сили у розрізі обставин виконання відповідачем робіт за договором, тоді як саме лише встановлення цим актом недбалої, на суб`єктивне переконання позивача, поведінки його власних працівників не свідчить про достовірність внесених до такого акта відомостей, сформованих міркуваннями посадових осіб самого позивача, який у відповідному питанні є заінтересованою особою.

До того ж, у розрізі достовірності внесених до такого акта заінтересованими особами відомостей про орієнтовні та приблизні обсяги робіт, судом враховано, що станом на момент складення такого документа 24.12.2021, самим же позивачем, як замовником, проведено коригування проектно-кошторисної документації із отриманим до неї експертним звітом від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А.

Ураховуючи відповідно зроблені висновки, судом оцінюються критично і подані позивачем акти коригування, які останній також склав одноосібно без надання жодних доказів на підтвердження визначення тих робіт, вартість яких він вніс до актів за від`ємним значенням -5 291 648,10 грн.

Так, суд звертає увагу, що до матеріалів справи долучено копії підписаних лише з боку позивача актів №№9-13 за серпень 2022 року, із внесенням до них від`ємних значень вартості робіт по певних локальних кошторисах та із зазначеням коригування того чи іншого акта з переліку підписаних ним раніше актів №№1-8.

Однак позивачем доказово не підтверджено та не обґрунтовано, що законом передбачено як право замовника складати одноосібно акти коригування обсягів та вартості робіт, з якими замовник не погоджується після прийняття та огляду таких робіт і підписання відповідних актів про прийняття цих робіт, так і надання таким коригувальним актам легітимності та дійсності у разі відсутності заперечень підрядника щодо цих актів.

Не містять відповідного права замовника та порядку складення таких коригувальних актів і положення укладеного між сторонами договору підряду, а тому посилання позивача на те, що ці акти він склав, керуючись положеннями пунктів 2.1, 3.2 договору визнаються неспроможними.

До того ж як неспроможні відхиляються посилання позивача на пункт 6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», який визнано таким, що втратив чинність згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 №281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві».

Судом також враховано, що розділ 6 укладеного між сторонами договору підряду містить положення щодо складення підрядником актів прихованих робіт, а також можливість складення акта про виявлені дефекти робіт за результатами роботи комісії у складі представників замовника та підряника.

Передбачений же законом порядок підписання акта та, відповідно, наслідки його підписання лише однією зі сторін стосується саме порядку прийняття робіт замовником, попри те такий порядок не стосується випадку наявності між сторонами спору щодо відступів від умов договору у роботах, вже переданих та прийнятих за участі обох сторін.

Звідси суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не надав обґрунтованої відмови на надіслані йому коригувальні акти.

Крім того визнаються неспроможним та відхиляються судом посилання позивача на доданий до позову документ під назвою «відомість обсягів робіт», позаяк такий документ не може бути оцінений як письмовий та/або електроннй доказ з огляду на відсутність у ньому підписів уповноважених осіб, які його склали, та дати його складення, тоді як саме лише засвідчення цього документа представником позивача як копії не надає його оригіналу статусу дійсного та легітимного документа.

Отже, реалізуючи власну компетенцію щодо оцінки доказів у їх сукупності, суд висновує, що надані позивачем докази, як такі, що створено за наявності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини виконання відповідачем робіт за договором, з огляду на процесуальні приписи та передбачені ними принципи доказування, формують у суду розумний сумнів стосовно відповідних обставин, про які стверджує позивач, та не приймаються судом як належні і достовірні докази виконання відповідачем не передбачених локальними кошторисами робіт, за складом та/або обсягами, у тому числі і на суму 5 291 648, 10 грн.

З огляду на все вище зазначене судом оцінюються критично доводи позивача про те, що відповідач не надав доказів повідомлення позивача, у порядку ч.ч. 3 та 4 ст. 877 ЦК України, про виникнення необхідності у проведенні додаткових робіт на суму 5 291 648, 10 грн.

При здійсненні оцінки наданих позивачем документів судом враховано, що вони не мають для нього заздалегідь встановленої сили, тоді як:

- принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення;

- достовірність - властивість інформації бути правильно сприйнятою, ймовірність відсутності помилок, безсумнівна вірність наведених відомостей, які сприймає людина; відомості можуть бути достовірними або недостовірними для того, хто їх сприймає, а не взагалі;

- принцип «вірогідність доказів» можливий до застосування судом у разі співвіднесення між собою доказів обох сторін, попри те первинно неналежні та недостовірні докази не можуть оцінюватись за відповідним принципом.

Що ж до покладених в основу вимоги про стягнення з відповідача 5 291 648,10 грн, як безпідставно отриманих, доводів позивача про одностороннє розірвання договору підряду суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Приписами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Правовий аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що право замовника на односторонню відмову від договору підряду визначено, зокрема, приписами частин другої - четвертої статті 849 ЦК України, які встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови, а тому в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Так, з огляду вказаного слід зазначити, що:

- частиною 2 статті 849 ЦК України передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначеної законодавством умови - підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, тобто право на відмову від договору підряду відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України не є безумовним і пов`язано із конкретними діями або бездіяльністю генпідрядника;

- частина 3 статті 849 ЦК України передбачає випадки неналежного виконання робіт та відшкодування замовнику збитків, як відповідні правові наслідки невиправлення таких недоліків у роботі підряником у встановлені замовником для цього строки;

- частина 4 статті 849 ЦК України встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору, але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Отже, підставою для повернення авансу, як виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні у розумінні п. 3 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, є відмова замовника від договору підряду згідно з частиною другою статті 849 ЦК України.

Дослідивши зміст адресованого відповідачу листа ДП МА Бориспіль від 05.07.2022 №01-22-546 Про розірвання договору судом встановлено, що оформлена ним одностороння відмова позивача від договору підряду заявлена на підставі пп. 7.2.6., 13.4. вказаного договору та мотивована обставинами порушення відповідачем п.п. 6.1., 7.3.1. договору підряду, а саме:

- підрядник згідно листа від 23.11.2021 відомив про опрацювання відкоригованої проектної документації, але виконання робіт не розпочав;

- передбачений п. 6.1. строк виконання робіт закінчився 26.11.2021, на підставі чого позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору підряду з 17.08.2022.

З огляду зазначеного, з урахуванням наведених вище приписів статті 849 ЦК України та передбачених нею різних правових наслідків відмови замовника від договору підряду, суд дійшов висновку, що підставами відмови ДП МА Бориспіль від договору підряду згідно листа від 05.07.2022 №01-22-546 є безпосередньо положення відповідного правочину.

Передбачених же ч.ч. 2, 3, 4 ст. 849 ЦК України правових підстав для одностороннього розірвання договору зміст такого листа не містить.

Поряд з тим наслідки розірвання договору, зокрема односторонньо у порядку статті 651 ЦК України не передбачають права замовника на повернення сплачених ним за таким договором сум авансу, що були підставно використанні підрядником шляхом виконання робіт, прийнятих замовником.

Водночас зі змісту проведеного вище аналізу статті 849 ЦК України також слідує, що відповідного права на повернення використаних підряником сум авансу замовник також не має, оскільки до передбачених ч. 2 ст. 849 ЦК України збитків відносяться лише сума невикористаної частини авансу.

Судом же вище встановлено, що позивач не надав жодних належних та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач не використав сплачені йому 5 291 648,10 грн авансу (як частини 11 300 679,52 грн) на роботи за договором підряду.

Жодна норма права не звільняє замовника, у разі односторонньої відмови від договору, від оплати уже виконаних підрядником та прийнятих самим же замовником робіт, тоді як відмова замовника від таких робіт після їх прийняття та оплати, у тому числі і шляхом надіслання листа про одностороннє розірвання договору не відповідає нормам права, що регулюють спірні правовідносини.

Передбачене ж пунктом 13.4. договору підряду зобов`язання генпідрядника, зокрема, «повернути аванс, виплачений за договором» у разі дострокового розірвання договору не може тлумачитися ширше вказаних вище норм закону та суперечити їм, позаяк свобода договору не є безмежною, тобто воля сторін на викладення змісту договору обмежена імперативними вимогами вказаного кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що свідчить про наявність у сторін договору права діяти вільно на свій розсуд в межах визначених законом правил.

У розрізі зазначеного суд зауважує, що майно, зокрема і кошти не можуть вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок укладення договорів або тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Підсумовуючи усе зазначене вище, суд визнає доказово необґрунтованими доводи позивача про отримання відповідачем 5 291 648,10 грн авансу (як частини сплачених 11 300 679,52 грн) за відсутності відповідної правової підстави та/або підстави, яка згодом припинена.

З урахуванням обставин цієї справи та здійсненої оцінки поданих позивачем доказів, а також доводів позивача про необхідність врахування правових позицій суду касаційної інстанції у справах, зазначених представником усно у судовому засіданні, суд зазначає, що:

- вказані представником позивача справи не є релевантними до спору у цій справі;

- алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію;

- всі юридично значущі факти складають предмет доказування, що формується, виходячи з норм матеріального права та підстав вимог/заперечень сторін, які конкретизують такий предмет і він може змінюватися в процесі розгляду справи;

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, тобто подані стороною документи судом оцінюються з огляду на зміст таких документів і їх взаємозв`язок із стверджуваними обставинами, з урахуванням обставин саме цієї справи, яка розглядається, а не з огляду на назву та/або вид, посилання на які можуть бути зроблені судом касаційної інстанції в інших справах.

За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 291 648,10 грн авансових платежів, а отже і про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Стосовно ж вимог позивача про стягнення з відповідача 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені та покладених в основу їх обґрунтування доводів стосовно прострочення відповідачем обов`язку з виконання робіт слід зазначити таке.

Так, мотивуючи такі вимоги, позивач зауважив на простроченні відповідачем виконання решти робіт згідно договору підряду на суму 16 143 375, 74 грн, на яку нараховано суми пені згідно пункту 13.2. договору та 7% штрафу згідно пункту 13.4. договору за вказаний у рахунках на оплату від 16.08.2022 період з 27.11.2021 по 16.08.2022.

Приписами ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами.

За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 610 та частиною 1 статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною ж 4 статті 612 та частинами 1, 2 статті 613 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Приписами ч. 1 статті 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 3 статті 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника.

У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника.

З огляду наведених вище норм, а також зазначених раніше ч. 2 ст. 526, ч.ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України та зробленого відповідно висновку про взаємні права та обов`язки сторін, які породжує для них укладений договір підряду, суд висновує, що виконання відповідачем робіт, чому передує надання позивачем проектної документації на такі роботи, обумовлюється вчиненням позивачем власного, передбаченого пунктом 7.1.4. договору обов`язку зі сприяння відповідачу у виконанні робіт, що власне і реалізується шляхом надання підряднику не тільки документації, згідно якої слід виконати роботи, але і будь-якої іншої інформації/відомостей/вказівок стосовно такої документації та передбачених у ній робіт.

Тобто, метою надання замовником робіт необхідної для їх виконання інформації на запит підрядника є здійснення останнім цих робіт якісно та відповідно до вказаних у документації вимог, що свідчить про правомірність очікувань підрядника на відповідне сприяння замовника для для досягнення обумовленої договором цілі створення безпеченого надземного пішохідного переходу.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що проектно-кошторисна документація стає частиною договору з моменту її затвердження замовником і тільки після цього підрядник може приступати до виконання підрядних робіт.

Звідси, приймаючи вказану документацію, виходячи з її змісту підрядник може оцінити темпи та строк закінчення підрядних робіт, а тому прострочення замовника з погодженням проектно-кошторисної документації може бути підставою для звільнення підрядника від відповідальності за неналежне виконання прийнятих зобов`язань згідно з частиною 4 статті 612 ЦК України.

Як слідує з наявної в матерілах справи копії акта приймання-передачі проектної документації №1 та не заперечено сторонами цієї справи, разом з листом від 10.09.2020 №19-22/3-564 позивач на виконання умов договору підряду передав відповідачу проектну документацію (стадія «Робочий проект») згідно указаного в акті переліку, зокрема:

- Інженерне обладнання споруди: Водопостачання та каналізація. Опалення та вентиляція. Електрообладнання. Блискавкозахист Том 2 384-ВК, 384-ОВ, 384-ЕТР;

- Проект організація будівництва Том 5 384-ПОБ;

- Кошторисна документація Том 6 384-К;

- Конструкції металеві - 384-1 КМ;

- Зовнішні інженерні мережі 384-1-ЗІМ.

Зі змісту ж наявних в матеріалах цієї справи копій листів сторін слідує таке, зокрема:

- адресованим позивачу листом від 30.03.2021 №01-38/2021 відповідач повідомив про те, що при безпосередньому виконанні робіт генпідрядником на об`єкті будівництва виявлено невідповідності між архітектурними рішеннями, фактичним обсягом робіт та обсягами, що визначені «відомістю обсягів робіт», а також встановлено додаткові роботи, технічно пов`язані з основними, що викликає необхідність у здійсненні коригування проектно-кошторисної документації;

- адресованим відповідачу листом від 07.05.2021 №19-22/3-109 позивач, повідомляючи про необхідність поновлення виконання робіт, у розрізі необхідності коригування проектно-кошторисної документації зазначив про затвердження завдання на проектування коригування стадії «Робочий проект» від 21.04.2021 №58-25/1-4;

- адресованим позивачу листом від 20.05.2021 №02-65/2021 відповідач у відповідь лист від 07.05.2021 №19-22/3-109 просив після отримання позитивного експертного звіту укласти додаткову угоду до договору щодо продовження його терміну та строку виконання робіт.

Відтак, укладаючи 14.07.2021 додаткову угоду №5 до договору підряду сторони згідно пункту 3 погодили, що:

- підрядник продовжить виконання робіт за договором з дати надання замовником письмового повідомлення про відновлення виконання робіт та передачі замовником відкоригованої проектної документації генпідряднику за актом приймання-передачі документів;

- у разі якщо надання замовником письмового повідомлення про відновлення виконання робіт та передача генпідряднику замовником відкоригованої проектної документації за актом приймання-передачі документів відбувалось в різні дати, то строк виконання робіт (визначений в п. 6.1. договору) продовжує обчислюватись з дати події, яка наступила пізніше.

Вказаних обставин під час розгляду справи сторонами не заперечено, як і не спростовано того, що адресованим відповідачу листом від 11.10.2021 №09-22-1 позивач просив поновити виконання робіт з 11.10.2021, тоді як згідно підписаного уповноваженою особою відповідача акта приймання-передачі проектної документації №1 позивач передав, а відповідач прийняв 13.10.2021 проектну документацію (стадія «Робочий проект») (коригування) в наступному переліку:

- Загальні положення. Архітектурні рішення. Конструктивні рішення Том 1 Шифр 384-ЗП, АР, КР;

- Загальні положення. Водопостачання та каналізація. Опалення та вентиляція. Енергозбереження та енергоефективність. Електрообладнання Том 2 Шифр 384-ЗП, ВК, ОВ, ЕЕ, ЕТР;

- Органзація будівництва Том 5 Шифр 384-ПОБ;

- Кошторисна документація. Зведений кошторисний розрахунок. Об`єктні і локальні кошторисні розрахунки Том 6 Шифр 384-К;

- Робочі креслення. Конструкції металеві «Опорний каркас для кріплення інформаційного щита» - Шифр 384-1 КМ2;

- Робочі креслення. Зовнішні інженерні мережі Шифр 384-1-ЗІМ1.

Також під час розгляду цієї справи позивачем не спростовано обставини отримання ним 13.10.2021 листа відповідача від 13.10.2021 №1-13/10-21, про що свідчить зроблена на такому листі відмітка ДП МА «Бориспіль», та яким відповідач повідомив про необхідність в ознайомленні з оновленою документацією і, відповідно, про можливість поновлення робіт після такого ознайомлення.

Надалі згідно отриманого позивачем 23.11.2021 листа відповідача від 23.11.2021 №23-11/2021, про що свідчить зроблена на такому листі відмітка ДП МА «Бориспіль», відповідач повідомив про те, що за відсутності жодних повідомлень позивача на лист від 13.10.2021 №1-13/10-21 та у результаті опрацювання відкоригованої проектної документації разом з експертним звітом від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А виявлено необхідність у проведенні додаткових будівельних робіт, не зазначених у початковому проекті та які пов`язані технологічно з основними роботами.

З огляду на такі обставини, згідно листа від 23.11.2021 №23-11/2021 відповідач повідомив як про необхідність в коригуванні умов договору в частині належності до виконання додаткових робіт, термінів їх виконання та оплати, так і про неможливість почати такі додаткові роботи і пов`язані з ними основні роботи, а тому просив позивача згідно пункту 7.1.4. договору:

- надати письмові роз`яснення з порушених питань, якими зкоординувати подальші дії генпідрядника;

- розглянути можливість подовження строків виконання робіт до 236 календарних днів відповідно до експертного звіту від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А та пункту 10 Пояснювальної записки розділу 5 Том 5 Робочого проекту «Організація будівництва» та внесення відповідних змін до договору.

Так, судом досліджено зміст наявних в матеріалах справи копій: завдання ДП МА «Бориспіль» на проектування коригування стадії «Робочий проект» від 21.04.2021 №58-25/1-4, а також експертного звіту від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А та додатку до нього і встановлено таке:

1) завдання ДП МА «Бориспіль», зокрема, передбачає:

- врахування фактично виявлених інженерних мереж та місця їх прокладання на підставі проектних рішень, наданих в рамках авторського нагляду;

- врахування фактично застосованих машино-механізмів під час монтажу металоконструкцій;

- коригування строків виконання будівельних робіт;

- проведення актуалізацію кошторисних розрахунків;

2) додатком до експертного звіту відповідальні експерти проекту підтвердили внесення змін та доповнень у проектну документацію та зазначили, що:

- зміни у розділі ЗІМ пов`язані з виявленням додаткової фактичної інженерної мережі, а саме додаткового трубопроводу, який не було враховано при рпроєктуванні;

- зміна у розділі КР пов`язана з додатковим побажанням замовника розмістити інфмораційний щит із вказівками напрямків руху на надземний перезі, який будується;

- в частині конструкції металів, внесені зокрема такі коригування: передбачено розробку додаткового каркасу для розміщення інформаційного щита на конструкції надземного пішохідного переходу;

- також до коригувань входить, зокрема, кріплення кутика 160Х160 мм Анкером Хілті М10х113 кроком 200 мм та укладання граніту замість плитки;

- всього по зведеному кошторисному розрахунку після перевірки вартість на 22.09.2021 складає 32 187 837,00 грн, з яких будівельні роботи 23 016 861,00 грн, тоді як виконані роботи на 01.01.2021 по зведеному кошторисному розрахунку складають 10 540 299,00 грн, з яких будівельні роботи 8 469 191,00 грн.

Втім, попри вказані вище обставини, передаючи 13.10.2021 відповідачу проектну документацію, внаслідок коригування якої збільшилися обсяги робіт, у тому числі і за рахунок додаткових робіт, позивач не вчинив передбачених договором дій зі сприяння відповідачу, зокрема шляхом надання вказівок щодо порядку та строків виконання таких додаткових робіт, нерозривно пов`язаних з основними роботами.

Так, будучи обізнаним, як замовник та ініціатор, з наявністю додаткових робіт, час виконання яких не міг бути закладений у першочергово погоджений договором загальний строк виконання робіт 184 календарних днів, позивач не повідомив відповідача про такі роботи і терміни/характер їх виконання у жодному з адресованих відповідачу листів, у тому числі і в листі від 10.10.2021, яким просив у день складення такого листа поновити роботи.

Надалі ж, згідно адресованих відповідачу листів від 22.02.2022 за №09-22-53 та від 02.09.2022 за №09-22-98 позивач обмежився лише доводами про неможливість зупинення генпідрядником виконання робіт в односторонньому порядку, попри те зміст таких листів не містить відповідей на порушені відповідачем у листі від 23.11.2021 №23-11/2021 питання стосовно роз`яснень з приводу додаткових робіт та порядку їх виконання і оплати, а також строків виконання цих додаткових робіт, у тому числі шляхом їх продовження.

Суду не надано жодних документів, які містили б у собі дані/інформацію про вчинення позивачем встановлених договором, актами цивільного законодавства та таких, що випливають із суті зобов`язання дій зі сприяння відповідачу у виконанні робіт, зокрема і передбачених проектною документацією додаткових робіт.

Звідси, оскільки такими діями зі сприяння згідно зроблених вище висновків обумовлюється зобов`язання відповідача виконати роботи відповідно до проектної документації, суд висновує, що до вчинення ДП МА «Бориспіль» дій з надання вказівок стосовно порядку та строків виконання передбачених у відкоригованій документації додаткових робіт відповідач не міг виконати свого обов`язку з поновлення та закінчення комплексу підрядних робіт на об`єкті.

Підписання ж сторонами додаткової угоди №5 та визначення нею моменту поновлення робіт за договором не нівелює наведені вище законодавчі приписи, які мають вищу юридичну силу, та умови самого договору підряду щодо обов`язку позивача сприяти відповідачу у виконанні робіт.

Також наявність позитивного висновку до проектної документації - експертного звіту від 22.09.2021 за №0121-4299-21/УЕГ/А, не звільняє позивача від сприяння відповідачу у здійсненні ним власних обов`язків з виконання робіт, неможливість поновлення та закінчення яких у відповідному спорі зумовлене першочергово поведінкою позивача, на якого, як на замовника, покладено обов`язок у забезпеченні підрядника, тобто відповідача, проектною документацією та інформацією, необхідною для виконання робіт.

Висновуючи вказане судом враховано, що невідповідність першочергово переданої проектної документації та необхідність у її коригуванні виникла на стадії виконання відповідачем робіт, відтак процес її коригування тривав з березня 2021 року та закінчився у вересні 2021 року з внесенням до неї додаткових робіт, що дає суду підстави вважати «поза розумним сумнівом» доведеними обставини неможливості виконання відповідачем свого обов`язку з поновлення та закінчення комплексу підрядних робіт на об`єкті після отримання 13.10.2021 виправленої проектної документації.

Такі висновки суду ґрунтується і на оцінених у сукупності з наведеними вище доказами Експертному висновку від 25.06.2021 та висновках ТПП України від 29.06.2021, 17.12.2021, згідно яких:

- на замовлення відповідача та за результатами аналізу наданих ним документів, зокрема договору підряду та Завдання ДП МА «Бориспіль» на проектування коригування стадії «Робочий проект» від 21.04.2021 №58-25/1-4, встановлено, що істотна зміна обставин, яку сторони не могли передбачити під час укладення договору підряду, а також суттєве ускладення виконання зобов`язань щодо виконання робіт протягом 184 календарних днів з дати повідомлення про їх початок зумовлені виявленими невідповідностями між проектними рішеннями і відомістю обсягів робіт, яка була оприлюднена при закупівлі;

- при встановленні істотної зміни обставин, як підстави для проведення додаткової закупівлі робіт у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про публічні закупівлі», підтверджено виявлення у проектній документації додаткових робіт, що є аналогічними та технічно пов`язаними з основними роботами, виконання яких неможливе без виконання таких додаткових робіт.

У розрізі зроблених висновків судом також враховано, що кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони, позаяк згідно з ч. 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Так, поряд із такою засадою цивільного законодавства як свобода договору, частина перша статті 3 ЦК України також містить такі засади як справедливість, добросовісність та розумність.

Звідси тлумачення та застосування судами джерел цивільного права має ґрунтуватися на цих засадах, з яких, зокрема, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами та основне призначення цього принципу вбачається в наданні суду більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину.

Ураховуючи зазначене, оскільки замовник підрядних робіт є зацікавленою особою у досягненні відповідної мети збудований якісно та належно відповідно до проектної документації об`єкт, суд висновує, що несприяння підряднику у виконанні таких робіт та відповідна бездіяльність замовника у надані інформації про додаткові, первинно не погодженні роботи не є добросовісними та розумними, як наслідок і справедливими у відповідно спірних правовідносинах.

З огляду наведеного суд дійшов висновку, що невчинення ДП МА «Бориспіль» дій з надання вказівок стосовно порядку та строків виконання передбачених у відкоригованій документації, додаткових робіт, починаючи з дати передання такої документації 13.10.2021, у розумінні частин 1, 2 статті 613 ЦК України є простроченням кредитора, внаслідок якого не настало прострочення відповідача з поновлення робіт та виконання і закінчення їх у передбачені договором строки.

Отже, доводи позивача про порушення відповідачем строків виконання робіт за договором підряду, у тому числі і за період з 27.11.2021 по 16.08.2022 визнаються судом безпідставними та доказово необґрунтованими.

Підсумовуючи все наведене, оскільки згідно наведених раніше ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 230 ГК України, статей 610, 612 ЦК України підставою для нарахування та стягнення неустойки (пені та штрафу) є наявність обставин порушення боржником зобов`язання, зокрема шляхом його прострочення, чого у відповідному спорі позивачем не доведено, суд висновує про відсутність підстав для нарахування сум пені та штрафу згідно пунктів 13.2., 13.4. договору за період з 27.11.2021 по 16.08.2022.

Не є підставою для нарахування сум пені та штрафу також і відмова позивача від договору підряду згідно листа від 05.07.2022 за №01-22-546, позаяк сама по собі така одностороння воля сторони припинити договір не є безумовною та жодним чином не спростовує зроблених судом вище висновків про наявність обставин прострочення позивача та, як наслідок, відсутність прострочення відповідача.

Передбачене ж пунктом 13.4. договору підряду зобов`язання генпідрядника, зокрема, «сплатити замовнику штраф у розмірі 7% від ціни договору» не ставиться в залежність лише від такої події як дострокове розірвання договору, оскільки його слід тлумачити у сукупності з пунктом 13.3. договору підряду, яким, відповідно, врегульовано тотожну цьому зобов`язанню відповідальність підрядника - штраф у розмірі 7% від ціни договору, у разі порушення, зокрема, строку виконання робіт, зазначеного у пункті 6.1. договору понад 30-ть календарних днів.

Покладені ж в основу мотивів позову частини 2, 3 статті 849 ЦК України та стаття 1212 ЦК України не врегульовують питання відповідальності за порушення зобов`язання та, відповідно, не встановлюють підстав для настання такої відповідальності.

Крім того суд зауважує, що згідно зроблених вище висновків наданий позивачем в обґрунтування доводів про вартість невиконаних відповідачем робіт документ під назвою «відомість обсягів робіт» відхилено, як не налжений доказ.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задовленні вимог позивача про стягнення з відповідача 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені.

Окрім того за відповідно поданим позовом ДП МА «Бориспіль» просить суд зобов`язати відповідача виконати зобов`язання, встановлені у частині підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункту 13.8 пункту 13 договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019, а саме:

1) провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4, та здати її позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам;

2) повернути за актом прийому-передачі позивачу отриману від позивача листом від 10.09.2020р. №19-22/3-564 за актом приймання-передачі проектної документації №1 проектну документацію (стадія робочий проект) по об`єкту Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті, та листом від 11.10.2021р. №09-22-1 за актом приймання-передачі № 1 проектну документацію (стадія робочий проект) Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) (коригування) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті;

3) повернути позивачу виконавчу документацію на фактично виконані на момент припинення договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019 роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва, в тому числі, загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнали обліку результатів вхідного контролю матеріалів.

Мотивуючи вказані вимоги, позивач згідно змісту позовної заяви зазначив, що він звертався до відповідача з листом від 01.12.2022 №09-22-136 та вимагав виконати передбачені п.п. 7.3.15, 13.8 договору підряду обов`язання із впорядкування території та здачі її у відповідному стані, а також зобов`язання з повернення всієї проектної документації та виконавчої документації на фактично виконані роботи.

Копію вказаного листа та описа вкладення у цінний лист з фіскальним чеком та накладною АТ «Укрпошта» від 05.12.2022 додано до позовної заяви.

Втім, за доводами позивача, такий лист повернуто органом поштового зв`язку, а відповідні зобов`язання відповідачем не виконано, що і стало підставою для заявлення відповідних вимог згідно поданого у цій справі позову.

У судових засіданнях під час розгляду цієї справи на питання суду щодо обраного позивачем способу захисту та його ефективності у розрізі відповідно сформульованих вимог, неідентифікованих як за видами дій, до яких позивач хоче спонукати відповідча, так і за видами і найменуванням документів, які позивач хоче отримати від відповідача, представник позивача усно зазначив таке:

- обов`язок відповідача вчинити дії, визначені у позовних вимогах, передбачений у частині 2 підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункті 13.8 пункту 13 договору;

- відповідач не заперечив проти вказаних позовних вимог з тих підстав, що йому не розуміло як виконувати ці договірні зобов`язання та з тих підстав, що виконати ці зобов`язання не можливо;

- такі вимоги відповідають статті 16 ЦК України та умовам підпункту 13.8 пункту 13 договору, а також повністю відповідають положенням пункту 75 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668;

- відповідно до п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" за результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація, а перелік необхідної виконавчої документації, визначений відповідно до вимог нормативних документів щодо виконання відповідного виду робіт.

До того ж згідно усних доводів представника позивача фактичне виконання таких обов`язків може підтверджуватися відповідним листом відповідача або актом сторін з наданням у додатках до такого листа або акта документів, тоді як відповідач не надав виконавчу документацію на фактично виконану частину робіт та доказів складення такої документації, як це передбачено договором.

На переконання представника позивача, під час прийняття рішення суд може описати зміст вказаних позивачем у прохальній частині листів та актів, якими відповідачу передавалась документація, і таке рішення може бути виконане шляхом його подання державному виконавцю разом з наказами про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України серед способів захисту цивільних прав та інтересів визначено такий спосіб, як примусове виконання обов`язку в натурі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною ж 2 статті 20 ГК України визначено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом:

- присудження до виконання обов`язку в натурі;

- іншими способами, передбаченими законом.

Згідно ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, відповідна норма процесуального закону слугує задля можливості реалізації судами конституційного принципу верховенства права, тобто дає можливість визначити спосіб захисту порушеного права, який у суті своєї не буде суперечити загальній спрямованості і правовій визначеності нормативного акту.

Водночас за змістом статті 2 ГПК України поняття ефективності застосованих способів захисту є неодмінною складовою завдань господарського судочинства, відтак суттєвою складовою права на доступ до правосуддя та належний судовий захист є забезпечення виконання судового рішення.

Тобто судове рішення має бути не тільки проголошене іменем України, але й виконане, у зворотному це призведе до негативних наслідків і позначиться на іміджі не тільки суду, але й держави, оскільки судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Під способом захисту цивільного права чи інтересу розуміють визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути належними, доступними та ефективними.

Належний же спосіб передбачений законом чи договором, при цьому йдеться не лише про статтю 16 ЦК України та статтю 20 ГК України, але й про спеціальні норми. Якщо ж спеціальна норма передбачає певний спосіб захисту, то такий припис превалює порівняно із загальними переліками способів захисту.

Водночас слід розмежовувати категорії належності та ефективності способів захисту, зокрема ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права або інтересу, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Звідси слідує, що дослідження обставин наявності права та/або охоронюваного законом інтересу на момент звернення до суду з відповідним позовом повинно здійснюватися у взаємозв`язку з визначенням того:

- чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного інтересу тим, що передбачені законодавством;

- чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного охоронюваного законом інтересу позивача, який, в свою чергу, не повинен суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Вимога на захист права або інтересу має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

З огляду на вказане слід зазначити, що для правильного вирішення спору важливим є з`ясування того, яких дійсних правових наслідків прагне досягнути позивач шляхом подання позову та питання можливості ефективного поновлення прав позивача саме у заявлений у цій справі спосіб.

Іноді формулювання позовної вимоги може бути нечітким, але якщо зважати на мотиви звернення до суду, то стає зрозуміло, якого результату особа хоче досягти і це може бути підставою для часткового задоволення позову.

Під час розгляду цієї справи судом з`ясовано, що позивач, заявляючи вимоги, які відповідають такому передбаченому законом способу захисту як виконання обов`язку в натурі, сформулював їх шляхом словесного вираження (викладу змісту) пунктів 7.3.15 та 13.8. договору підряду, відповідно, переслідуючи єдину мету виконання відповідачем таких договірних положень.

Так, пунктами 7.3.15 та 13.8 договору піряду сторони погодили, що генпідрядник зобов`язаний:

- відшкодувати відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору завдані замовнику збитки, тощо;

- при припиненні договору (у тому числі внаслідок односторонньої відмови від договору з боку замовника) повернути замовнику проектну документацію за актом прийому-передачі документів та передати всю виконавчу документацію (у технологічно можливих обсягах) на фактично виконані на момент припинення договору роботи протягом десяти робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Протягом 20-ти календарних днів з моменту повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку з боку замовника генпідрядник зобов`язаний провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску, та здати замовнику її у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам.

Однак заявлені позивачем вимоги в частині зобов`язання відповідача «провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4» та «здати її (територію) позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам» не ідентифіковано ані окремими діями, ані сукупністю дій, необхідних до вчинення відповідачем, з метою впорядкування території, як і не визначено позивачем той об`єктивно виражений стан, у якому на його думку, має перебувати територія на момент її здачі позивачу.

Водночас вказаний позивачем «…стан, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам» також не є ідентифікованим, адже не визначає тих конкретних вимог та норм, що є законодавчо закріпленими та/або погодженими укладеним між сторонами договором підряду, позаяк згідно частин 1, 2 статті 14 ЦК України:

- цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства;

- особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Саме ж лише посилання позивача у вимозі на акт-допуску, яким визначено місцезнаходження об`єкта підрядних робіт майданчик на території ДП МА Бориспіль, жодним чином не ідентифікує ті необхідні для вчинення відповідачем дії, до яких позивач хоче його спонукати з метою впорядкування такого майданчика.

Крім того судом враховано, що позивачем доказово не доведено перебування відповідача та/або його майна на зазначеній в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4 території чи вчинення відповідачем будь-якої господарської діяльності на цій території з урахуванням обставин введення з 24.02.2022 в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною, військовою агресією російської федерації проти України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.22 та, відповідно, тимчасовим припиненням роботи ДП МА Бориспіль відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю».

Такими ж неідентифікованими за певним видом документів визнаються судом і вимоги позивача повернути йому проектну документацію та виконавчу документацію на фактично виконані роботи, оскільки зі змісту спірних правовідносин у цій справі слідує, що такі документи можуть мати як ідентифікуючі характеристики, так і кількісні.

Втім позивачем у прохальній частині позову не зазначено певного виду документів та їх кількості, необхідних до передання відповідачем, тоді як згідно статті 184 ЦК України:

- річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її;

- речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Звідси не ідентифікують необхідних до передання відповідачем документів також і посилання позивача у прохальній частині на власні листи від 10.09.2020 №19-22/3-564, від 11.10.2021 №09-22-1 та на акти примання-передачі і відповідне зазначення позивачем «згідно переліку наведеного у вищевказаному акті» та «відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва», оскільки рішення суду не може мати подвійного змісту та/або бути умовним.

Так, у розрізі зроблених висновків судом враховано, що:

- приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень;

- відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Приписи ж частини 5 статті 238 ГПК України визначають таке:

- у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

- висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

З огляду на системний аналіз вказаних законодачих приписів примусове виконання рішення відбувається на підставі виданого судом наказу, який своє чергою містить текст саме резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, та яка формулюється судом згідно заявлених вимог.

Водночас суд зауважує, що під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зокрема, неефективними є такі способи захисту права чи законного інтересу, які не призводять до виконання боржником свого зобов`язання, у тому числі в примусовому порядку, та, власне, отримання кредитором належного на виконання зобов`язання.

Отже, суд висновує, що сформульовані позивачем вимоги про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання, встановлені у частині підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункту 13.8 пункту 13 договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019, без ідентифікації тих конкретних дій, які слід вчинити відповідачу та без визначення певного виду документів і їх кількості, необхідних до передання відповідачем, є неефективними, оскільки призведуть до невизначеності у відносинах сторін і вимагатимуть від них подальшого вчинення узгоджених дій, а тому і не слугуватимуть досягненню мети - вичерпання конфлікту.

Посилання позивача на відповідність заявлених ним вимог статті 16 ЦК України та положенням договору судом визнаються неспроможними, позаяк такий спосіб як примусове виконання обов`язку в натурі разом із наведеними у ч. 2 ст. 16 ЦК України іншими способами, може бути визначений сукупністю дій, що вчиняються заінтересованою особою або компетентними органами та встановлюють особливий порядок реалізації заходів протидії порушенню цивільного права та спрямовані на відновлення фактичного та юридичного станів цивільних правовідносин.

З огляду вказаного суд звертає увагу на те, що саме по собі заявлення вимог у дослівному формулюванні ч. 2 ст. 16 ЦК України та/або пунктів договору підряду, зокрема як-то: «провести заходи по впорядкуванню»; «здати її (територію) позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам»; «повернути позивачу документацію згідно переліку наведеного у вищевказаному акті»;«повернути виконавчу документацію на фактично виконані роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва» не призведе до вчинення конкретних дій, які слід вчинити, та до передання/повернення тих індивідуально визначених речей, які слід передати/повернути.

З урахуванням зазначеного вище судом відхиляються також і посилання позивача на пункт 75 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, а також на пункт 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва", оскільки визначення вказаними актами певного порядку дій підрядника в процесі виконання робіт та після їх завершення, як і положення пунктів 7.3.15, 13.8 договору підряду жодним чином не спростовує того, що позивач не ідентифікував власних вимог.

У розрізі таких висновків суд зауважує, що норми законів та підзаконних актів, а також договірні положення зазвичай містять загальні правила поведінки та умови здійснення цивільних прав та обов`язків, які можуть бути конретизовані у конкретному правовідношенні.

Так, суд звертає увагу, що згідно пункту 75 Загальних умов підрядник зобов`язаний звільнити будівельний майданчик (фронт робіт) після завершення робіт (очистити від сміття, непотрібних матеріальних ресурсів, тимчасових споруд, приміщень тощо). Якщо підрядник не виконає зазначені зобов`язання, замовник після попередження підрядника у порядку, визначеному договором підряду, може звільнити будівельний майданчик (фронт робіт) своїми силами або із залученням третіх осіб.

Також судом відхиляються і доводи позивача про те, що відповідач не заперечив проти вказаних позовних вимог, оскільки в основу ухвалення судом рішення покладається первинно не відсутність заперечень іншої сторони стосовно певних вимог, а обгрунтованість вимог та відповідність їх способам захисту, які є як належними, так і ефективними.

Виходячи з аналізу характеру правовідносин та враховуючи обрання позивачем неефективних способів захисту, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання встановлені у частині підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункту 13.8 пункту 13 договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019, а саме:

1) провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4, та здати її позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам;

2) повернути за актом прийому-передачі позивачу отриману від позивача листом від 10.09.2020р. №19-22/3-564 за актом приймання-передачі проектної документації №1 проектну документацію (стадія робочий проект) по об`єкту Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті, та листом від 11.10.2021р. №09-22-1 за актом приймання-передачі № 1 проектну документацію (стадія робочий проект) Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) (коригування) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті;

3) повернути позивачу виконавчу документацію на фактично виконані на момент припинення договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019 роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва, в тому числі, загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнали обліку результатів вхідного контролю матеріалів.

Стосовно ж посилань відповідача на пропуск строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені та штрафу, суд вважає за необхідне вказати, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права і факт його порушення або оспорювання, а тому, з огляду на встановлену вище необгрунтованість та безпідставність вимог про стягнення 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду клопотання відповідача про застосування передбачених статтею 267 ЦК України наслідків спливу строків позовної давності до вимог позивача, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) до Товариства з обмеженою відповідальністю САТІ-НОВА СОЮЗ (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 3, ідентифікаційний код 38949830) про:

- стягнення з відповідача 10 072 232,52 грн, з яких: 5 291 648,10 грн сплачених позивачем відповідачу, 1 592 710,00 грн штрафу та 3 187 874,42 грн пені;

- зобов`язання відповідача виконати зобов`язання встановлені у частині підпункту 7.3.15 пункту 7 та підпункту 13.8 пункту 13 договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019, а саме:

1) провести заходи по впорядкуванню території, зазначеної в акті-допуску від 09.09.2020 №58-26-4, та здати її позивачу у відповідному стані, що не суперечить санітарно-екологічним вимогам та нормам;

2) повернути за актом прийому-передачі позивачу отриману від позивача листом від 10.09.2020р. №19-22/3-564 за актом приймання-передачі проектної документації №1 проектну документацію (стадія робочий проект) по об`єкту Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті, та листом від 11.10.2021р. №09-22-1 за актом приймання-передачі № 1 проектну документацію (стадія робочий проект) Капітальний ремонт дороги №1 (термінал D) з влаштуванням надземного пішохідного переходу на території ДП МА Бориспіль (інв. №47747) (коригування) згідно переліку наведеного у вищевказаному акті;

3) повернути позивачу виконавчу документацію на фактично виконані на момент припинення договору №35.1-14/5-55 від 10.12.2019 роботи, відповідно до переліку встановленого в проекті організації будівництва, в тому числі, загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнали обліку результатів вхідного контролю матеріалів, виробів і конструкцій, відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2025.

Суддя В.А. Ярема