ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.2024 Справа №905/1387/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Фурсов Я.О.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Державної екологічної інспекції у Донецькій області (85114, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Петровського, буд. 18А; )

до відповідача: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 11; )

про стягнення 4 437 447,22 грн,

представники сторін у судове засідання не з`явились,

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція у Донецькій області через систему «Електронний суд» звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення 4 437 447,22 грн.

Ухвалою суду від 29.10.2024 позовну заяву було залишено без руху через відсутність доказів оплати судового збору.

Ухвалою суду від 11.11.2024 у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви було відкрито провадження у справі №905/1387/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.12.2024 було закрито підготовче провадження у справі №905/1387/24 та призначено розгляд справи по суті на 24.12.2024.

24.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання, у якому останній просить суд провести судове засідання без участі останнього.

Станом на день ухвалення даного рішення будь-яких заяв та/або клопотань з боку відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України ( далі ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Повідомлення учасників судового процесу здійснювалось засобами електронного листування до електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд».

Згідно з ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про наявність відкритого судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи рішення в умовах відсутності позиції відповідача, суд враховує, що воєнний стан в Україні триває більше двох років. В зазначених умовах, суд не може не врахувати, що пасивна поведінка відповідача не може бути перешкодою у захисті прав особи, чиї права порушені.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.10.2024 у справі №905/1387/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Державна екологічна інспекція у Донецькій області (далі Інспекція, позивач) діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію у Донецькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20 лютого 2023 року № 20 (далі Положення).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є « 36.00 Забір, очищення та постачання води».

КП «Компанія «Вода Донбасу» (Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства) є первинним водокористувачем, який здійснює свою водогосподарчу діяльність згідно з дозволом на спеціальне водокористування №Укр-Дон 5980 від 21.07.2015 р., з термін дії до 01.07.2018 р., пунктом 6 якого дозволяється забір підземних вод з:

- водозабору «Краснолиманський 6» - 2630,2 м3/добу;

- водозабір «Краснолиманський 7» - 1315,1 м3/добу;

- водозабір с. Рубці 427,4 м3/добу.

На підставі Доручення Прем`єр-Міністра України від 07.09.2021 №39200/1/1-21, Доручення Голови Державної екологічної інспекції України від 14.09.2021 №159, наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 18.10.2021 №860 «Про проведення позапланової перевірки Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 18.10.2021 №700/21, у період з 18.10.2021 по 28.10.2021 Державною екологічною інспекцією у Донецькій області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів Лиманським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» (юридична адреса та місце провадження господарської діяльності: вул. Зелений Гай, будинок 16А, місто Лиман, Донецька область, 84402, , код ЄДРПОУ ВП 35580890).

Під час перевірки Лиманським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» було надано Звітний баланс використання підземних вод за 2020 рік, форма 7-гр (підземні води) (річна).

Фактично відповідно до даних державної статистичної звітності за формою №7-гр (підземна вода) Лиманським ВУВКГ із водозаборів «Краснолиманський 6», «Краснолиманський 7», «с.Рубці» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року забір води складав 802,722 тис.м3:

1. Водозабір «Краснолиманський 6» - 356,467 тис. м.3 :

- №167 44,602 тис.м3;

- №1499 143,745 тис.м3 ;

- №158 168,120 тис.м3 .

2. Водозабір «Краснолиманський 7» -316,217 тис.м3:

- №11 (м. Лиман) 107,622 тис.м3;

- №42 (м. Лиман) 208,595 тис.м3.

3. Водозабір «с.Рубці» 130,038 тис.м3:

- №Г-2(с. Рубці) 86,608 тис.м3;

- №8 43,430 тис.м3.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у період з 18.10.2021 по 28.10.2021 позивачем було складено акт від 28.10.2021 №135-05. Акт підписано головним інженером Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» Єфанова В.О., інженером з якості Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» Роменською Л.В., майстром КОС Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» Перевозником А.М. та директором Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» Токарчиком О.І., з зазначенням про наявність зауважень.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у період з 18.10.2021 по 28.10.2021 Лиманському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» був виданий до виконання припис від 28.10.2021 №135-05 про усунення виявлених порушень, яким було зобов`язано Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», серед іншого, з моменту одержання припису забезпечити забір води із підземних свердловин №42 м. Лиман, №11 м. Лиман, №Г-2 с. Рубци, №167 м. Лиман при добутку води більше 300 м3/на добу тільки при наявності спеціального дозволу на користування надрами.

Даний припис з боку відповідача був підписаний директором Лиманського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» Токарчиком О.І. із проставленням відповідної печатки підприємства з наступною позначкою: «Підписано з зауваженнями (додаються), викладені факти та обставини не відповідають дійсності».

При цьому, доказів надання заперечень відповідача на вказані акт та/або припис матеріали справи не містять.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 № 389, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 №767/16783 зі змінами (далі Методика), позивачем було розраховано розміри відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів Лиманським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» за контрольний період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Позивач звернувся до відповідача з відповідною претензією №12-89/21 від 24.12.2021 на суму 4 437 447,22 грн., додавши здійснений ним розрахунок збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства України у сфері охорони та раціонального використання водних ресурсів. За змістом претензії позивач вимагав від відповідача відшкодувати завдані ним збитки протягом місяця з дня одержання претензії.

Вказана претензія направлена позивачем на адресу КП «Компанія «Вода Донбасу» (вул. К. Лібкнехта, буд. 177А, м. Маріуполь, Донецька обл., 87547) засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» листом з описом вкладення 24.12.2021.

Доказів надання відповіді чи висловлення заперечень відповідача на вказану претензію, а також оплати вказаних у ній грошових вимог матеріали справи не містять.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Положеннями частини 1 статті 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», водним, земельним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України визначено, що водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб (ст. 48 Водного кодексу України).

Згідно зі ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Як встановлено з матеріалів справи, КП «Компанія «Вода Донбасу» Краснолиманському ВУВКГ встановлено ліміти на забір підземних вод, серед іншого з: водозабору «Краснолиманський 6» - 2630,2 м3/добу, водозабору «Краснолиманський 7» - 1315,1 м3/добу, водозабору с. Рубці 427,4 м3/добу відповідним дозволом на спеціальне водокористування №Укр-Дон5980 від 21.07.2015 (строк дії - з 21.07.2015 по 01.07.2018).

Відповідно до п. 15 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документи дозвільного характеру, видані суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, вважаються такими, що подовжили строк своєї дії на період проведення антитерористичної операції.

У спірний період, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Компанія «Вода Донбасу» було зареєстровано за адресою « 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, 177 А». Одночасно м. Маріуполь внесено у перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Таким чином, суд вважає подовженим строк дії дозволу на спеціальне водокористування №Укр-Дон5980 від 21.07.2015 виданого Краснолиманському ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» на підставі п. 15 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відтак на час виникнення спірних правовідносин, відповідач здійснював водокористування на підставі вказаного дозволу.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України закріплено обов`язок водокористувача дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) є діяльністю уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Одночасно, згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 № 275, остання є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Суд зазначає, що ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає наступні заходи державного нагляду (контролю) такі як: планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до п.7 Положення про Державну екологічну інспекцію України Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Державна екологічна інспекція у Донецькій області здійснювала свої повноваження з проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в період з 18.10.2021 по 28.10.2021 на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію у Донецькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 №48. Наразі Державна екологічна інспекція у Донецькій області діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію у Донецькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 №20.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій.

Статтею 111 Водного кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним з економічних заходів забезпечення охорони навколишнього природного середовища є відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За змістом ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

З метою реалізації Директиви 2006/11/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 15 лютого 2006 року про забруднення, спричинене деякими небезпечними речовинами, що скидаються до водного середовища Співтовариства, відповідно до Водного кодексу України та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" була розроблена Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 (далі - Методика).

Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства, або в ході проведення правоохоронними органами слідчих дій. Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і, на підставі цієї Методики, розраховують розмір відшкодування збитків. (п. 1.4. Методики).

Розрахунок розміру відшкодування збитків за контрольний період з 01.01.2020 по 31.12.2020 здійснено згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів на підставі звітного балансу про використання підземної води за 2020 рік Лиманським ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» відповідно до формули 23 Методики за формою 7-гр (підземна вода).

Згідно наданого розрахунку, розмір збитків, заподіяних державі внаслідок противоправної поведінки відповідача, який порушив норми законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, становить 4 437 447,22 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми збитків, що здійснений ним на основі відомостей первинної документації математичними методами із застосуванням вихідних даних, суд дійшов висновку, що розрахунок виконаний згідно з встановленими нормативними вимогами, є арифметично вірним та таким що відповідає матеріалам справи.

Суд також зазначає, що відшкодування збитків, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідачем не надано доказів відсутності своєї вини у встановленому порушенні, а також не наведено власного контррозрахунку завданих збитків. Докази відшкодування заподіяної шкоди в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, дії відповідача є протиправними та вчинені з його вини, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, наявна шкода, яка розрахована у відповідності до вимог Методики, і наявний причинний зв`язок, що виражений у заподіяні збитків саме протиправною поведінкою відповідача.

Наведене свідчить про наявність всіх елементів складу правопорушення, що має наслідком відповідальність у вигляді стягнення збитків, а відтак свідчить про правомірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, які, в свою чергу, підлягають задоволенню за рахунок відповідача.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Виходячи з того, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу у загальному розмірі 4 437 447,22 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно положень ст.42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

Для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок: за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Пункт 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного Кодексу України визначає, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Одночасно п.4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного Кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Главою 11 Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затв. наказом Державної казначейської служби України №128 від 09.08.2013, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевим бюджетами, зараховуються на аналітичні рахунки, відкриті в Казначействі на ім?я відповідного органу Казначейства за субрахунком 3331 «Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами» Плану рахунків (далі - рахунок 3331) у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Після розподілу кошти у відповідних обсягах засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються за призначенням на відповідні рахунки.

Отже, збитки, завдані державі порушенням вимог природоохоронного законодавства, що стягнуті з відповідача цим рішенням, підлягають зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Лиманської міської ради (повноваження якої на т.ч. здійснює Лиманська міська військова адміністрації Краматорського району Донецької області) (за місцем вчинення правопорушення) з наступним автоматичним розподілом між бюджетами відповідних рівнів: до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 1 331 234,17 грн, що становить 30% загальної суми збитків, обласного фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької обласної державної адміністрації (на т.ч. Донецької обласної військової адміністрації) в розмірі 887 489,44 грн, що становить 20% загальної суми збитків, спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища Лиманської міської ради (повноваження якої на т.ч. здійснює Лиманська міська військова адміністрації Краматорського району Донецької області) в розмірі 2 218 723,61 грн, що становить 50% загальної суми збитків.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Донецькій області до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення 4 437 447,22 грн збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави в особі спеціального фонду Державного бюджету України збитки в сумі 1 331 234,17 грн, що становить 30% загальної суми збитків.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави в особі обласного фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької обласної державної адміністрації збитки в сумі 887 489,44 грн, що становить 20% загальної суми збитків.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь держави в особі фонду охорони навколишнього природного середовища Лиманської міської військової адміністрація Краматорського району Донецької області в сумі 2 218 723,61 грн, що становить 50% загальної суми збитків.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь Державної екологічної інспекції у Донецькій області судовий збір у сумі 53 249,36 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 24.12.2024 було складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.01.2025.

Згідно з ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач: Державна екологічна інспекція у Донецькій області (85114, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Петровського, буд. 18А; ).

Відповідач: Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 11; ).

Суддя О.М. Сковородіна