ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/2154/24

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Комісарчук Д-М.О.

розглянувши справу № 911/2154/24

за позовом Виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури

Київської області, Київська область, м. Бориспіль в інтересах держави в

особі 1. Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ

2. Українського державного фонду підтримки фермерських господарств,

м. Київ

до Фермерського господарства Стожар, Київська область, с. Єрківці

про стягнення 313 645,66 грн

за участю представників:

прокурор: Галась О.М., посвідчення № 069067 від 01.03.2023

від позивача 1: не з`явився

від позивача 2: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства «Стожар» про стягнення 313 645, 66 грн, з яких: 300 000,00 грн заборгованість, 7 147,95 грн пені, 5 305,93 грн інфляційних нарахувань, 1 191,78 грн 3 % річних.

Підставами позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству № 169ФГ-2019 від 12.09.2019 в частині повернення суми фінансової допомоги у встановлені строки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2024 відкрито провадження у справі № 911/2154/24, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 11.09.2024.

04.09.2024 через систему «Електронний суд» від Міністерства аграрної політики та продовольства України надійшли письмові пояснення (вх. № 9559/24), в яких позивач 1 зазначав про те, що у зв`язку із невиконання відповідачем умов договору, що в свою чергу унеможливлює належне здійснення функції держави щодо наповнення спеціального фонду Державного бюджету України, позивач 1 підтримує вимоги прокурора, просить долучити до матеріалів справи письмові пояснення, а також просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Ухвалою суду від 11.09.2024 підготовче засідання у справі № 911/2154/24 було відкладено на 16.10.2024.

14.10.2024 через канцелярію господарського суду від прокурора надійшла заява № 51/1-1658вих24 від 10.10.2024 (вх. №10248/24) про збільшення розміру позовних вимог, в якій прокурор просить суд стягнути з відповідача 400 000,00 грн заборгованості, а також нараховані неналежним виконанням зобов`язань 7 147,95 грн пені, 5 305,93 грн інфляційних нарахувань та 1 191,78 грн 3 % річних.

Ухвалою суду від 16.10.2024 підготовче засідання у справі № 911/2154/24 було відкладено на 06.11.2024.

Ухвалою суду від 06.11.2024 закрито підготовче провадження у справі № 911/2154/24 та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 04.12.2024.

11.11.2024 через канцелярію суду від ФГ «Стожар» надійшли письмові пояснення (вх. № 11117/24), в яких відповідач зазначав про повну оплату заборгованості в сумі 400 000,00 грн та надав суду платіжну інструкцію № 471 від 09.10.2024.

Ухвалою суду від 04.12.2024 розгляд справи по суті був відкладений на 18.12.2024.

17.12.2024 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшла заява (вх. №1445/24), в якій прокурор підтвердив оплату відповідачем заборгованості в сумі 400 000,00 грн та підтримав свої вимоги в частині стягнення з відповідача 7 147,95 грн пені, 5 305,93 грн інфляційних нарахувань та 1 191,78 грн 3 % річних.

Присутнім в судових засіданнях прокурором були підтримані позовні вимоги (з урахування заяви (вх. № 1445/24 від 17.12.2024), вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник позивача 1 в засідання суду жодного разу не з`явився, однак через систему «Електронний суд» надав письмові пояснення (вх. № 9559/24 від 04.09.2024), в яких підтримав вимоги прокурора та просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника; представник позивача 2 та відповідача в засідання суду жодного разу не з`явились.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Ухвали суду від 19.08.2024, 11.09.2024, 16.10.2024, 06.11.2024, 04.12.2024 були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронні кабінети позивача 2 та відповідача та доставлені до електронних кабінетів, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції.

При цьому, як вже було зазначено вище, відповідач відзив на позов не надав, однак, 11.11.2024 через канцелярію суду від останнього надійшли письмові пояснення (вх. № 11117/24), в яких відповідач зазначав про повну оплату заборгованості в сумі 400 00,00 грн та надав суду платіжну інструкцію № 471 від 09.10.2024.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2019 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (далі-Укрдежфонд, позивач 2) та Фермерським господарством Стожар» (далі-фермерське господарство, відповідач) був укладений Договір про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству № 169ФГ-2019, за умовами якого Укрдежфонд надає фінансову допомогу на поворотній основі ФГ "Стожар" в сумі 500 000,00 грн, а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути зазначену суму фінансової підтримки у строк та на умовах, що визначені цим Договором.

Згідно з пунктом 3.4.2 договору фермерське господарство зобов`язалося, зокрема, повернути кошти фінансової підтримки Укрдержфонду згідно з встановленим графіком:

до 01 жовтня 2020 року в сумі 100 000,00 грн

до 01 жовтня 2021 року в сумі 100 000,00 грн

до 01 жовтня 2022 року в сумі 100 000,00 грн

до 01 жовтня 2023 року в сумі 100 000,00 грн

до 01 серпня 2024 року в сумі 100 000,00 грн

Відповідно до пункту 4.1 договору фінансова підтримка надається фермерському господарству з кінцевим терміном повернення до 01 серпні 2024 року та повертається останнім згідно з встановленим графіком.

Цей Договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором (пункт 4.2 договору).

Умовами п.п. 7.1 та 7.2 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання будь-яких інших грошових зобов`язань. Строк позовної давності визначено відповідно до статті 50 Бюджетного кодексу України.

На виконання умов договору Укрдержфонд перерахував на рахунок відповідача грошові кошти (фінансову підтримку) в розмірі 500 000,00 грн, що підтверджується наданим суду платіжним дорученням № 169 від 26.09.2019.

Разом з цим, Фермерським господарством «Стожар», у строки визначені графіком, отримані кошти не повернуті.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 23.04.2024 №53/10-23, в якій просив здійснити повернення заборгованості за договором. Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість за договором не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів, суд зазначає наступне.

Статтею 131 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Аналіз положень ст. 53 Господарського кодексу України у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Невжиття органами державної влади, до компетенції яких віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту інтересів держави, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому, відповідно до п. п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 Верховним Судом встановлено, що прокурор не повинен встановлювати причини невиконання уповноваженими державою органами відповідних функцій у спірних відносинах.

Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Слід також враховувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 в справі №927/491/19, у якій, зокрема, зазначено, що обчислення розумного строку для реагування відповідного органу на повідомлення прокурора повинно враховувати не лише останнє повідомлення прокурора про подання позову до суду, а й попередні листи, направлені прокурором органу, якщо в них міститься інформація про стверджувані порушення (а не просто направлено запит на надання інформації).

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді Київською обласною прокуратурою направлений лист від 18.04.2024 № 15/2-124вих-24 до Українського державного фонду підтримки фермерських господарств щодо надання інформації про загальну суму заборгованості фермерських господарств за наданою за рахунок коштів Державного бюджету фінансової підтримки на становлення і розвиток фермерських господарств щодо якої Укрдержфондом та його регіональними відділеннями не вжито заходів цивільно-правового характеру для її стягнення.

Укрдержфондом наданий лист № 53-4/153 від 19.04.2024 з переліком фермерських господарств, які маю прострочену заборгованість за договорам фінансової підтримки, в т.ч. - Фермерське господарство «Стожар», а також повідомило про відсутність фінансової можливості оплати судовий збір та звернутись із відповідними позовами до суду.

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді Київською обласною прокуратурою направлений лист № 15/2-127вих-24 від 19.04.2024 до Київського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств щодо надання інформації про наявність заборгованості фермерських господарств за фінансовою допомогою та щодо яких не було вжито заходів щодо стягнення наявної заборгованості.

За результатами розгляду Київським відділенням Укрдержфонду у відповідь супровідним листом від 09.05.2024 № 53/10-44 надані Договір № 169Ф1-2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 12.09.2019, платіжне доручення від 08.08.2018 № 8 та претензію.

Так, внаслідок бездіяльності зазначених вище осіб, Київською обласною прокуратурою скеровано зазначені листи з додатками до Бориспільської окружної прокуратури листом від 15.05.2024 № 15/2-167вих-24.

Бориспільською окружною прокуратурою направлено звернення № 51/1-907вих-24 від 21.05.2024 до Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Київського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств щодо вжиття заходів реагування, спрямованих на повернення коштів, виділених як фінансова підтримка на поворотній основі, до Державного бюджету України.

У відповідь, у листі № 53-4/216 від 28.05.2024 Укрдержфонд повідомив про відсутність фінансування для сплатити судовий збір та просив вжити заходів для захисту державних інтересів та звернення до суду з вимогами до ФГ «СТОЖАР» та стягнення простроченої заборгованості.

Водночас, 23.05.2024 Бориспільською окружною прокуратурою направлено звернення № 51/1-931вих-24 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, де повідомлено про необхідність звернення до суду про стягнення з ФГ «Стожар» простроченої заборгованості за договором фінансової підтримки.

У відповідь, Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомило про те, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем є Мінагрополітики. Розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня є Укрдержфонд. Генеральний директор Укрдержфонду відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює контроль за своєчасним поверненням наданої фермерським господарствам фінансової підтримки. При цьому, Міністерство зазначало, що принципом господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та місцевого самоврядування у господарські відносини. Разом з цим, у разі звернення Бориспільської окружної прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до суду та визнання Мінагрополітики стороною у справі, Міністерство забезпечить представництво під час судового провадження.

Отже, такі дії вказують, що уповноважені органи повністю самоусунулись від виконання покладених на них повноважень та не вжили жодних дій, спрямованих на повернення бюджетних коштів з метою їх подальшого раціонального та ефективного використання.

Отже, Мінагрополітики та Фонд, будучи уповноваженими органами на звернення до суду та, незважаючи на достеменну тривалу обізнаність про порушення інтересів держави, не вжили жодних належних заходів спрямованих на повернення коштів до державного бюджету, що свідчить про неналежне здійснення своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави.

Разом з тим, тривала бездіяльність уповноважених органів, які не вжили жодних заходів для повернення бюджетних коштів, несвоєчасне та довгострокове надання інформації та документів беззаперечно вказують на неналежне виконання уповноваженими органами своїх повноважень щодо захисту державних інтересів та свідчать про наявність підстав для вжиття таких заходів органами прокуратури.

При цьому порушення відповідачем умов договору завдає шкоди економічним інтересам держави та унеможливлює реалізацію державної політики з надання кредитів іншим суб`єктам господарювання, що є підставою для представництва інтересів прокурором у суді.

Зазначене свідчить про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Київського відділення.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Бориспільською окружною прокуратурою повідомлено Міністерство аграрної політики та продовольства України та Український державний фонд підтримки фермерських господарств (листами від 31.07.2024 та 02.08.2024) про підготовку прокурором вказаного позову та наміру звернутись до суду.

Так, Законом України "Про фермерське господарство" передбачено надання фермерським господарствам підтримки через Український державний фонд підтримки фермерських господарств.

За статтею 11 вказаного Закону України "Про фермерське господарство" допомога за рахунок коштів державного бюджету через Український державний фонд підтримки фермерських господарств надається фермерським господарствам на безповоротній основі та на конкурсних засадах на поворотній основі для здійснення виробничої діяльності та диверсифікації виробництва в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, а також спрямовується на забезпечення гарантій, поруки при кредитуванні банками фермерських господарств.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між Укрдержфондом та відповідачем укладено договір про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству, який за своєю правовою природою згідно цивільного законодавства підпадає під визначення договору позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено укладення між позивачем 2 та відповідачем договору, за яким останнім отримано позику в сумі 500 000,00 грн, що підтверджується наданими доказами.

Згідно з умовами договору та погодженого в ньому графіку, така позика підлягала поверненню частинами згідно з встановленим графіком: до 01 жовтня 2020 року в сумі 100 000,00 грн; до 01 жовтня 2021 року в сумі 100 000,00 грн; до 01 жовтня 2022 року в сумі 100 000,00 грн; до 01 жовтня 2023 року в сумі 100 000,00 грн; до 01 серпня 2024 року в сумі 100 000,00 грн.

За розрахунком прокурора станом на момент звернення з даним позовом до суду заборгованість ФГ "Стожар" за договором (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) становила 400 000,00 грн.

Поруч з цим, вже під час розгляду справи в господарському суді, 11.11.2024 через канцелярію суду від ФГ «Стожар» надійшли письмові пояснення (вх. № 11117/24), в яких відповідач зазначав про повну оплату заборгованості в сумі 400 00,00 грн та надав суду платіжну інструкцію № 471 від 09.10.2024

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Враховуючи те, що під час розгляду справи відповідачем було повністю сплачено суму заборгованості за Договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству № 169ФГ-2019 від 12.09.2019, суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 400 000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо вимог прокурора про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, щодо своєчасного повернення фінансової допомоги, прокурор просить суд стягнути з відповідача 7 147,95 грн пені, 5 305,93 грн інфляційних нарахувань, 1 191,78 грн 3 % річних, нарахованих за сукупний період з 02.10.2021 по 23.02.2022.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Умовами п. 5.2 договору визначено, що за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки фермерське господарство сплачує Укрдержфонду пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі вказаних норм права, перевіривши розрахунки надані прокурором суд визнає їх арифметично правильними у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача 7 147,95 грн пені, 5 305,93 грн інфляційних нарахувань, 1 191,78 грн 3 % річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 911/2154/24 в частині вимог про стягнення 400 000,00 грн заборгованості.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Стожар» (08430, Київська область, Бориспільський район, с. Єрківці, вул. Дружби Народів, 6, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (03190, м. Київ, вул. Януша Корчака, 9/12, ) 7 147 (сім тисяч сто сорок сім) грн. 95 коп пені, 5 305 (п`ять тисяч триста п`ять) грн. 93 коп інфляційних нарахувань, 1 191 (одна тисяча сто дев`яносто одна) грн 78 коп 3 % річних.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Стожар» (08430, Київська область, Бориспільський район, с. Єрківці, вул. Дружби Народів, 6, ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, код 02909996) 204 (двісті чотири) грн 68 коп витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 10.02.2025.

Суддя О.О. Христенко