ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м.Дніпро Справа № 912/1146/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Солодова І.М.

від позивача: Прохоров Ю.Г. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів, - адвокат

від відповідача: Лисенко С.В. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів, - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 (повний текст рішення складено 02.07.2024, суддя Бестаченко О.Л.) у справі № 912/1146/23

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія"

про стягнення 37 871 503,47 грн,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Гарантований покупець", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" про стягнення 37 871 503,47 грн, з яких: 23 783 530,63 грн пені, 2 521 080,67 грн штрафу, 1 526 693,66 грн 3% річних та 10 040 198,51 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 78; ) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; ) суму боргу в розмірі 11 111 430,20 грн, з яких 1 461 076,64 грн 3% річних та 9 650 353,56 грн інфляційні втрати, а також 166 672,49 грн сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засобами поштового зв`язку, з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Гарантований покупець", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення пені в розмірі 23 783 530,63 грн, штраф в розмірі 2 521 080,67 грн, інфляційних втрат в розмірі 389 844,95 грн, 3 % річних в розмірі 65 617,02 грн та ухвалити нове рішення, яким в цій частині задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих в наслідок порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за Договором №463/03/22 від 08.03.2022 зі змінами та доповненнями.

Судом першої інстанції встановлено факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати коштів позивачу.

Натомість, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу суд першої інстанції дійшов висновку, що «..На підставі пунктів 7.2., 7.3. Договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з березня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 23 783 530,63 грн та штрафу розмірі 2 521 080,67 грн.

Разом з цим, постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413 внесені зміни до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, зокрема, останню було доповнено пунктом 16 такого змісту: "На період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, нарахування та стягнення штрафних санкцій зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування...».

Суд першої інстанцій при відмові в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій повністю, фактично звільнив відповідача (боржника) від покладання на нього передбаченої договором цивільно-правової відповідальності у виді пені за відсутності необхідних законодавчих передумов для такого звільнення.

НКРЕКП надано настанову (рекомендацію) щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій між учасниками ринку постановою від 25.02.2022 №332.

При цьому, позивач та аідповідач уклали Договір 08.03.2024. тобто після введення воєнного стану в Україні, в період дії зазначеної постанови НКРЕКП.

Право на нарахування неустойки передбачено на рівні законів України - Цивільним та Господарським кодексом України.

В моменту укладення Договору позивач та відповідач були обізнані про дію рекомендаційних положень пп.16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332. при цьому керуючись вищевказаним принципом свободи договору сторони погодили включення до договору п. 7.2-7.3, яким була передбачена сплата штрафних санкцій за порушення його умов.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафу є необгрунтованим та в цій частині підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Також скаржник зазначає, що судом 1-ї інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 389 844,95 грн та 3% річних у розмірі 65 617,02 грн. При цьому, суд в мотивувальній частині рішення навів власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, проте судом не було зазначено, ані кількості прострочених днів, ані який коефіцієнт інфляції суд застосував при здійсненні власного розрахунку.

Відповідно до ст 625 ЦК України, вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат від інфляції за порушення строку є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість КОЕК з оплати придбаної електричної енергії в період з березня 2022 року по квітень 2023 року.

Крім того, судом здійснюючи власний розрахунок не було враховано умови договору про настання строку оплати.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що оплата за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію здійснюється Електропостачальником до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При подані позову позивачем зроблено вірний розрахунок, спосіб та порядок розрахунку, а суд в рішенні не навів аргументів невірності розрахунків.

Проте, судом першої інстанції не надано належної оцінки вищевказаним розрахункам 3% річних та інфляційних втрат, в наслідок чого ухвалено необґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 389 844.95 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 65 617,02 грн.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.07.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 912/1146/23. Доручено Господарському суду Кіровоградської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 912/1146/23.

29.07.2024р. матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 у справі № 912/1146/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 20.11.2024 о 11 год. 00 хв.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕК" зазначено про те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та з`ясування усіх обставини справи. Апеляційна скарга ДП "Гарантований покупець" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

20.11.2024 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2022 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (Гарантований покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (Електропостачальник, Відповідач) було укладено Договір № 463/03/22 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 25.03.2022 № 511/02/22 та від 02.03.2023 № 329/03/23 (далі - Договір, а.с. 11-27, т. 1).

Згідно з умови п. 1.1. Договору Гарантований покупець зобов`язується продавати, а Електропостачальник зобов`язується на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05 березня 2022 року № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" купувати електричну енергію, відповідно до умов цього Договору.

У подальшому, в п. 1 Додаткової угоди від 25.03.2022 № 511/02/22 Сторони дійшли згоди по тексту Договору слова, цифри та знаки "наказу Міністерства енергетики України від 05 березня 2022 року № 106 "Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів" замінити словами, цифрами та знаками "наказу Міністерства енергетики України від 21 березня 2022 року № 132 "Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальниками універсальних послуг в особливий період".

В розділі 3 Договору сторонами визначено умови продажу електричної енергії.

Зокрема, відповідно до п. 3.1. Договору обсяг, погодинні обсяги купівлі-продажу електричної енергії та інші умови продажу електричної енергії, яку Гарантований покупець продає, а Електропостачальник купує в розрахунковому періоді за цим Договором визначається шляхом погодження обсягів купівлі-продажу електричної енергії, за формою яка наведена в додатку № 2 до цього Договору.

Згідно п. 3.2. Договору ціна на електричну енергію за якою Гарантований покупець здійснює продаж електричної енергії Електропостачальнику дорівнює ціні, що склалася на ринку на добу наперед у відповідну годину постачання.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (з 00.00 годин першого по 24.00 години останнього числа включно), що передбачено в п. 3.3. Договору.

Розділом 4.1. Договору Позивач та Відповідач погодили ціну та порядок оплати електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1. Договору Електропостачальник розраховується з Гарантованим покупцем за електричну енергію за цінами, що визначені відповідно до п. 3.2. цього Договору.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що оплата за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію здійснюється Електропостачальником до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п. 4.5. Договору вартість електричної енергії, придбаної Електропостачальником у Гарантованого покупця, визначається на підставі підтверджених обсягів купівлі-продажу електричної енергії (п. 3.6. цього Договору), з урахуванням зменшення та обсяг анулювання реєстрації ДД у зв`язку з НС, та цін, що визначені відповідно до пункту 3.2 цього Договору.

Результати проведених господарських операції у відповідному періоді постачання відображаються в Акті купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена в додатку № 3 до Договору, з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) Сторін, в порядку визначеному в п. 4.9.-4.11. Договору.

Відповідно до п. 4.7. Договору, на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 Електропостачальник має право здійснити оплату Гарантованому покупцю шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань, що виникли в результаті різниці між зобов`язаннями з оплати за п. 3.1, 3.2, 4.1-4.3 цього Договору та перерахованими грошовими коштами на виконання п. 4.4 цього Договору, з непогашеними грошовими зобов`язаннями Гарантованого покупця, що виникли у відповідному розрахунковому періоді при отриманні послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів від Електропостачальника згідно із договором від 15 вересня 2021 року № 2314/02/21.

Додатковою угодою від 25.03.2022 № 511/02/22 Сторони дійшли згоди в пункті 4.7. договору слова, цифри, та знаки "На виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 Електропостачальник має право здійснити" замінити словами, цифрами та знаками "На виконання Наказу до 14-го числа місяця, наступного за розрахунковим Електропостачальник здійснює".

Згідно п. 7.1.-7.3. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену дим Договором та законодавством України.

У випадку оплати Електропостачальником за електричну енергію з порушенням строку оплати передбаченого Договором, Електропостачальник сплачує Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення.

За прострочення оплати Покупцем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів, Електропостачальник додатково сплачує Гарантованому покупцю штраф у розмірі 7 % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно п. 10.1. Договору він набуває чинності з 10.03.2022 та діє на час особливого періоду, але у будь-якому разі до моменту здійснення розрахунків між сторонами у повному обсязі.

Договір та додаткові угоди до нього підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно Актів купівлі-продажу електричної енергії за періоди постачання з березня 2022 року по квітень 2023 року (а.с. 57-70, т. 1), обсяг та вартість проданої електричної енергії становили:

- в березні 2022 року - 25 108,942 МВт*год вартістю 70 128 206,11 грн (з ПДВ);

- в квітні 2022 року - 18 232,128 МВт*год вартістю 51 756 824,93 грн (з ПДВ);

- в травні 2022 року - 14 842,314 МВт*год вартістю 40 817 672,24 грн (з ПДВ);

- в червні 2022 року - 13 927,947 МВт*год вартістю 39 111 524,40 грн (з ПДВ);

- в липні 2022 року - 26 291,758 МВт*год вартістю 91 902 610,55 грн (з ПДВ);

- в серпні 2022 року - 32 720,804 МВт*год вартістю 123 364 437,48 грн (з ПДВ);

- в вересні 2022 року - 15 982,455 МВт*год. вартістю 67 236 621,02 грн (з ПДВ);

- в жовтні 2022 року - 5 070,786 МВт*год вартістю 23 367 148,18 грн (з ПДВ);

- в листопаді 2022 року - 7 253,029 МВт*год вартістю 33 503 163,84 грн (з ПДВ);

- в грудні 2022 року - 13 715,684 МВт*год вартістю 63 563 261,65 грн (з ПДВ);

- в січні 2023 року - 5 018,101 МВт*год вартістю 21 123 005,28 грн (з ПДВ);

- в лютому 2023 року - 20 017,515 МВт*год вартістю 70 367 023,06 грн (з ПДВ);

- в березні 2023 року - 34 930,916 МВт*год вартістю 140 875 383,47 грн (з ПДВ);

- в квітні 2023 року - 35 241,236 МВт*год вартістю 124 623 412,14 грн (з ПДВ), всього на загальну суму 961 740 294,35 грн.

Водночас, відповідач порушив строк оплати за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію в періоди постачання березень 2022 року - квітень 2023 року до 10 числа місяця наступного за розрахунковим кожного періоду постачання.

Відповідачем було лише частково сплачено вартість електричної енергії грошовими коштами за березень 2022 на загальну суму 5 481 596,54 грн (з ПДВ) (а.с. 56, т. 1).

Крім того, в порядку визначеному п. 4.7. Договору, заборгованість відповідача за придбану електричну енергію в період з березня 2022 по квітень 2023 сплачена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань на загальну суму 956 258 697,81 грн (з ПДВ), а саме:

- за березень 2022 року зараховано на суму 64 646 609,57 грн (з ПДВ);

- за квітень 2022 року зараховано на суму 51 756 824,93 грн (з ПДВ);

- за травень 2022 року зараховано на суму 40 817 672,24 грн (з ПДВ);

- за червень 2022 року зараховано на суму 39 111 524,40 грн (з ПДВ);

- за липень 2022 року зараховано на суму 91 902 610,55 грн (з ПДВ);

- за серпень 2022 року зараховано на суму 123 364 437,48 грн (з ПДВ);

- за вересень 2022 року зараховано на суму 67 236 621,02 грн (з ПДВ);

- за жовтень 2022 року зараховано на суму 23 367 148,18 грн (з ПДВ);

- за листопад 2022 року зараховано на суму 33 503 163,84 грн (з ПДВ);

- за грудень 2022 року зараховано на суму 63 563 261,65 грн (з ПДВ);

- за січень 2023 року зараховано на суму 21 123 005,28 грн (з ПДВ);

- за лютий 2023 року зараховано на суму 70 367 023,06 грн (з ПДВ);

- за березень 2023 року зараховано на суму 140 875 383,47 грн (з ПДВ);

- за квітень 2023 року зараховано на суму 124 623 412, 14 грн (з ПДВ) (а.с. 29-55, т. 1).

В зв`язку з порушенням відповідачем строків здійснення оплати за придбану електричну енергію згідно умов Договору, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з даним позовом про стягнення пені, штрафу, річних та інфляційних втрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що: - позивач згідно актів купівлі-продажу електричної енергії за період березень 2022 - квітень 2023 продав відповідачу електричної енергії на загальну суму 961 740 294,35 грн;

- відповідач виконав умови Договору в частині повної оплати придбаної електричної енергії в повному обсязі (з врахуванням здійснених оплат на суму 5 481 596,54 грн та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань на суму 956 258 697,81 грн), однак з порушенням строку здійснення такої оплати, передбаченої умовами п. 4.4. Договору;

- за порушення відповідачем строку оплати позивач нарахував до сплати 23 783 530,63 грн пені, 2 521 080,67 грн штрафу, 1 526 693,66 грн 3% річних та 10 040 198,51 грн інфляційних втрат;

- на підставі пунктів 7.2., 7.3. Договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з березня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 23 783 530,63 грн та штраф у розмірі 2 521 080,67 грн;

- договір укладений сторонами відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (про що, зокрема, зазначено в п. 2.1 цього Договору). А тому, пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) має застосовуватись до спірних правовідносин (які виникли у період дії воєнного стану в Україні);

- на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення нарахування та стягнення штрафних санкцій за договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії зупиняється;

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 23 783 530,63 грн та штрафу у розмірі 2 521 080,67 грн - є необґрунтованими.

Оскільки позивачем невірно визначено початок періодів нарахування, з врахуванням умов п. 4.4. Договору та положень ч. 1 ст. 253 та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України - суд дійшов висновку, що розрахунок 3% не відповідає обставинам справи. Провівши власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат згідно умов Договору та наявних матеріалів справи, в межах періодів, визначених позивачем, розрахунок інфляційних втрат також здійснено з урахуванням суми боргу, яка існувала у період з 1 до 15 числа кожного місяця, а також оплат, що були здійснені в цей період, суд виснував, що стягненню з відповідача підлягає 1 461 076,64 грн 3% річних та 9 650 353,56 грн інфляційних втрат.

Предметом апеляційного оскарження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" є рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 у справі № 912/1146/23 в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення пені в розмірі 23 783 530,63 грн, штрафу в розмірі 2 521 080,67 грн, інфляційних втрат в розмірі 389 844,95 грн, 3 % річних в розмірі 65 617,02 грн.

В іншій частині вказані вище судові рішення, а саме в частині стягнення основного боргу, скаржником не оскаржується, а відтак не переглядаються судом під час апеляційного розгляду даної справи.

Так, відносини, які виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно актів купівлі-продажу електричної енергії за період березень 2022 - квітень 2023 продав відповідачу електричної енергії на загальну суму 961 740 294,35 грн.

Товариством виконані умови Договору в частині оплати придбаної електричної енергії в повному обсязі (з врахуванням здійснених оплат на суму 5 481 596,54 грн. та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань на суму 956 258 697,81 грн.), хоча і з порушенням строку здійснення такої оплати.

За порушення строку оплати позивач нарахував до сплати 23 783 530,63 грн. пені, 2 521 080,67 грн. штрафу, 1 526 693,66 грн. 3% річних та 10 040 198,51 грн. інфляційних втрат.

Згідно п. 7.1.-7.3. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену дим Договором та законодавством України.

У випадку оплати Електропостачальником за електричну енергію з порушенням строку оплати передбаченого Договором, Електропостачальник сплачує Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення.

За прострочення оплати Покупцем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів, Електропостачальник додатково сплачує Гарантованому покупцю штраф у розмірі 7 % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

На підставі пунктів 7.2., 7.3. Договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з березня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 23 783 530,63 грн. та штраф у розмірі 2 521 080,67 грн.

Як доречно зазначено судом першої інстанції, що постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413 внесені зміни до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, зокрема, останню було доповнено пунктом 16 такого змісту: "На період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, нарахування та стягнення штрафних санкцій зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та станом на момент розгляду цієї справи не скасований.

Згідно ст. 1 Закону України від 12.05.2015 "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 20 наведеного Закону правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.09.2016 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Згідно ч. 1 ст. 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно ч. 2 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 вказаного Закону, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Отже, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

Таким чином НКРЕКП (Регулятор) прийняв постанову від 25.02.2022 № 332 (у редакції від 26.04.2022) в межах своїх повноважень.

Тому, має застосовуватись, у тому числі, пп. 16 п. 1, відповідно до якого зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 26.07.2023 у справі № 922/1948/22.

Метою Регулятора при її прийнятті була підтримка та полегшення ведення господарської діяльності для учасників ринку електричної енергії в період оголошеного воєнного стану, недопущення їх банкрутства, а відтак, і недопущення збільшення дефіциту електроенергії в енергетичній системі України, серед іншого.

Відповідно до ч. 9 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Договір укладений сторонами відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (про що, зокрема, зазначено в п. 2.1 цього Договору). А тому, пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) має застосовуватись до спірних правовідносин (які виникли у період дії воєнного стану в Україні).

Також, суд правомірно звернув увагу, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 зауважила, що постанова від 25.02.2022 № 332 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, пп. 16 п. 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Тобто, рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку Верховного Суду у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22 з урахуванням уточнення такого змісту: пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 має обов`язковий характер як норма щодо правового регулювання договірних відносин учасників ринку електроенергії щодо відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії є обов`язковим з урахуванням імперативного характеру пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що господарський суд при ухваленні рішення 01.07.2024 року повністю дотримався всіх норм матеріального права, та законно визнав необґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

Серед іншого, перевіривши правильність нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розрахунок позивача не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем невірно визначено початок періодів нарахування, з врахуванням умов п. 4.4. Договору та положень ч. 1 ст. 253 та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Суд обґрунтовано звернув увагу на сформовану правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 щодо нарахування та сплати боржниками інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин та не спростовують викладених вище висновків суду.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 у справі № 912/1146/23- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2024 у справі № 912/1146/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.01.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін