ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 Справа № 914/2401/24

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово - транспортна компанія «Санрайз», м. Кам`янське, Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», м. Львів

про стягнення 124 329,80 грн

Суддя: Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з: Надія ВАШКЕВИЧ

Представники сторін

від позивача: Федоренко Р.В. адвокат (в режимі ВКЗ)

від відповідача: Булат Н.О. - адвокат

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

2. Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-транспортна компанія «Санрайз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» про стягнення 124 329,80 грн заборгованості, з яких 123 000,00 грн сума основного боргу, 591,80 грн 3% річних та 738,00 грн індекс інфляції.

3. Ухвалою суду від 02.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

4. Рух справи відображено у відповідних ухвалах та протоколах судового засідання.

5. Ухвалою суду від 11.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

6. В судове засідання 23.12.2024 з`явилися представники сторін. Представник позивача в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

7. Представниця відповідача зазначила, що подала клопотання про поновлення строку для подання доказів та закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 81 000,00 грн.

8. Представник позивача щодо означеного клопотання не заперечував.

9. Протокольною ухвалою суд поновив процесуальний строк для подання доказів та долучив до матеріалів справи докази долучені до клопотання від 23.12.2024 (вх.№30900/24), що відображено у протоколі судового засідання.

10. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

11. В судовому засіданні 23.12.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

12. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13. Аргументи позивача

14. Позивач вказує, що в період з 12.07.2024 р. по 19.07.2024 р. перевізник - ТОВ «ТТК «САНРАЙЗ» надало замовнику - ТОВ «ЮНІСОПТ» автопослуги загальною вартістю 123 000,00 грн.

15. Проте, в порушення умов Договорів ТОВ «ЮНІСОПТ» за надані автопослуги не розрахувалось, що зумовило звернення з позовом про стягнення 123 000,00 грн заборгованості, а також 591,80 грн 3% річних та 738,00 грн індекс інфляції нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

16. Аргументи відповідача

17. Відповідач письмових заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

18. 18.11.2024 подав клопотання, яким повідомив, що відповідачем було оплачено 66 000,00 грн за надані позивачем автопослуги, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі №914/2401/24 у частині суми боргу у розмірі 66 000,00 грн.

19. 23.12.2024 подав клопотання, яким повідомив, що відповідачем до попередньо здійсненої оплати в сумі 66 000,00 грн була здійснена ще оплата заборгованості в розмірі 15 000, 00 грн.

20. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21. Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово - транспортна компанія «САНРАЙЗ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІСОПТ» було укладено Договори-заявки на транспортне перевезення вантажу.

22. 12.07.2024 року сторонами укладено Договір-заявку №3 на транспортне перевезення вантажу, за якою вартість перевезення становить 57 000,00 грн в т.ч. ПДВ 20%. Термін та форма оплати визначений Договором заявкою: безготівковий розрахунок 7 днів по оригіналах підписаних документів.

23. На підставі Договору-заявки №3 позивач надав відповідачу автопослуги загальною вартістю 57 000,00 грн, що підтверджується Товарно-транспортними накладними №3 від 15.07.2024 р. та №21 від 12.07.2024р. та Актом надання послуг №2924 від 18.07.2024 р.

24. 16.07.2024 року сторонами укладено Договір-заявку №4 на транспортне перевезення вантажу, за якою вартість перевезення становить 34 000,00 грн в т.ч. ПДВ 20%. Термін та форма оплати визначений Договором заявкою: безготівковий розрахунок 7 днів по оригіналах підписаних документів.

25. На підставі Договору-заявки №4 позивач надав відповідачу автопослуги загальною вартістю 34 000,00 грн, що підтверджується Товарно-транспортною накладною №3 від 17.06.2024 р. та Актом надання послуг №2977 від 18.07.2024р.

26. 19.07.2024 року сторонами укладено Договір-заявку №5 на транспортне перевезення вантажу, за якою вартість перевезення становить 32 000,00 грн в т.ч. ПДВ 20%. Термін та форма оплати визначений Договором заявкою: безготівковий розрахунок 7 днів по оригіналах підписаних документів.

27. На підставі Договору-заявки №5 позивач надав відповідачу автопослуги загальною вартістю 32 000,00 грн, що підтверджується Товарно-транспортною накладною №24 від 22.07.2024 р. та Актом надання послуг №3004 від 23.07.2024 р.

28. Всього в період з 12.07.2024 р. по 19.07.2024 р. перевізником - ТОВ «ТТК «САНРАЙЗ» надало замовнику - ТОВ «ЮНІСОПТ» автопослуги загальною вартістю 123 000,00 грн.

29. 12.09.2024 позивач звертався до відповідача з Претензією №001-9/24 щодо сплати заборгованості, якою зазначав про наявність заборгованості за Договорами-заявками на транспортне перевезення, та просив невідкладно сплатити заборгованість за надані послуги в сумі 123000,00 грн шляхом перера хування грошових коштів на рахунок ТОВ «ТТК «Санрайз».

30. Претензія надсилалася відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною АТ «Укрпошта» (номер листа 652).

31. Відповіді на Претензію матеріали справи не містять.

32. Зазначене зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово - транспортна компанія «Санрайз» з позовом про стягнення 123 000,00 грн заборгованості, а також 591,80 грн 3% річних та 738,00 грн індекс інфляції нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

33. Разом з тим, в процесі розгляду справи відповідачем добровільно сплачено частину заборгованості за надані послуги на загальну суму 81 000,00 грн, що підтверджується долученими до справи платіжними інструкціями, а саме:

34. Платіжна інструкція №920 від 21.10.2024 року на суму 34 000,00 грн, призначення платежу «Оплата за транспортні послуги зг. рах. №2756 від 18.07.2024 р.в т. ч. ПДВ 20 % - 5666,67 грн.»;

35. Платіжна інструкція №1027 від 31.10.2024 року на суму 32 000,00 грн, призначення платежу «Оплата за транспортні послуги зг. рах. №2702 від 12.07.2024 р.в т. ч. ПДВ 20 % - 5 333,33 грн.»;

36. Платіжна інструкція №1162 від 10.12.2024 року на суму 10 000,00 грн, призначення платежу «часткова оплата за транспортні послуги зг. рах. №2703 від 18.07.2024 р.в т. ч. ПДВ 20 % - 1 666,67 грн.»;

37. Платіжна інструкція №1199 від 18.12.2024 року на суму 5 000,00 грн, призначення платежу «часткова оплата за транспортні послуги зг. рах. №2703 від 18.07.2024 р.в т. ч. ПДВ 20 % - 833,33 грн.».

38. ОЦІНКА СУДУ

39. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

40. Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

41. Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

42. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (частина 6 статті 306 Господарського кодексу України).

43. Згідно з положеннями ст. 909 ЦК, ст. 307 ГК за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

44. За змістом ч. 2 ст. 908 ЦК, що кореспондується з вимогами ч. 5 ст. 307 ГК, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

45. Згідно зі статтею 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

46. З аналізу наведених норм права та встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами спору склалися правовідносини з перевезення вантажу.

47. Як встановлено судом, позивачем на підставі Договорів-заявок на транспортне перевезення вантажу надано відповідачу послуги щодо здійснення перевезення вантажу.

48. Факт, обсяги, вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної заяви копіями товарно-транспортних накладних та Актів надання послуг які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

49. Вартість означених перевезень склала в сукупності 123 000, 00 грн, які відповідно до змісту підписаних сторонами Договорів-заявок, мають бути оплачені безготівковим розрахунком 7 днів по оригіналах підписаних документів.

50. Судом встановлено, що відповідач в порушення погоджених умов та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 123 000,00, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

51. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

52. Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

53. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

54. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

55. У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

56. З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати наданих послуг з перевезення, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 123 000,00 грн.

57. Разом з тим, як зазначалося вище, що в процесі розгляду справи відповідачем було погашено частину суми основного боргу у розмірі 81 000,00 грн. Зазначене підтверджується долученими до справи платіжними дорученнями.

58. Відповідач у поданих клопотаннях від 18.11.2024 (вх.№27859/24) та від 23.12.2024. (вх.№30900/24) просив закрити провадження у справі №914/2401/24 у частині суми боргу у розмірі 81 000,00 грн.

59. Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

60. Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

61. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що провадження у справі в частині стягнення 81 000,00 грн слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

62. Відтак належна до стягнення з відповідача сума заборгованості за надані послуги з перевезення становить 42 000,00 грн.

63. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 591,80 грн 3% річних та 738,00 грн індексу інфляції згідно статті 625 ЦКУ.

64. Відповідно до розрахунку позивача 3% річних за послуги надані 18.07.2024 р. в загальній сумі 91000,00 грн (Акт №2924 на суму 57 000,00 грн та Акт №2977 на суму 34 000,00 грн) складає 447,54 грн; за послуги надані 23.07.2024р. за Актом №3004 на суму 32 000,00 грн складає 144,26 грн.

65. Індекс інфляції за послуги надані 18.07.2024 р. в загальній сумі 91 000,00 грн. (Акт №2924 на суму 57 000,00 грн та Акт №2977 на суму 34 000,00 грн) складає 546,00 грн; за послуги надані 23.07.2024 р. за Актом №3004 на суму 32 000,00 грн складає 192,00 грн.

66. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

67. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», а також постановах Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16, від 06.06.2012 у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011 у справі №6-38цс11.

68. Перевіривши правильність розрахунку суд встановив, що позивачем враховано час виникнення заборгованості та період її існування, відтак загальна сума належних до стягнення з відповідача 3% річних становить 591,80 грн

69. Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає, що вимога про стягнення 738,00 грн індексу інфляції обґрунтована та підлягає до задоволення, оскільки фактичний розмір інфляційних втрат за відповідний період перевищує суму, заявлену позивачем до стягнення.

70. Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

71. У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

72. Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

73. Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

74. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

75. Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 42 000,00 грн боргу за надані послуги, 591,80 грн 3% річних, 738,00 грн індексу інфляції. В частині стягнення суми основного боргу у розмірі 81 000,00 грн провадження по справі слід закрити.

76. СУДОВІ ВИТРАТИ

77. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

78. Крім того ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» встановлює, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

79. Суд роз`яснює позивачу, що він має право на повернення з Державного бюджету частини суми сплаченого судового збору у зв`язку закриттям провадження у справі в частині заявлених вимог, подавши суду відповідне клопотання.

80. На підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1055,28 грн покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, п.2 ст.231, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 81 000,00 грн закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Шпитальна, буд. 9, оф. 10; ідентифікаційний код 44462524) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово - транспортна компанія «Санрайз» (51931, Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Любавичського Ребе, буд.16; ідентифікаційний код 41642760) 42 000,00 грн боргу, 591,80 грн 3% річних, 738,00 грн індексу інфляції та 1055,28 грн судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.24

Суддя Щигельська О.І.