РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2024Справа № 910/12208/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-Технічний центр

«Сигнал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи

України»

про стягнення 2.964.622,41 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача Оніщук В.М., адвокат за довіреністю № 406 від 03.05.2024

Суть спору :

03.10.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-Технічний центр «Сигнал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 2.964.622,41 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.02.2022 за результатами публічної закупівлі UA-2021-11-19-011535-а між відповідачем та позивачем було укладено договір про закупівлю послуг № зі строком дії до 15.02.2024. Відповідно до умов тендерної документації та пунктів 12.1, 12.2. договору, з метою забезпечення виконання договірних зобов`язань позивач був зобов`язаний надати відповідачу банківську гарантію у розмірі, що становить 5% від вартості цього договору - у сумі 3.489.232,32 грн. 11.02.2022 надана банківська гарантія № 207639-Г-0597 з терміном дії до 17.03.2024 включно. На вимогу відповідача № 24-2093 від 13.02.2024 для підписання додаткової угоди про продовження строку дії договору, позивач надав нову банківську гарантію № 117581/V-0333 від 13.02.2024 на суму 2.964.622,41 грн. Оскільки додаткова угода про продовження строку дії договору не була підписана, то починаючи з 15.02.2024 не існувало базових договірних зобов`язань, однак 29.05.2024 на вимогу відповідача про сплату гарантії, АТ «Альтбанк» виплатив грошові кошти у розмірі 2.964.622,41 грн. Позивач вважає, що відповідачем грошові кошти отримані безпідставно. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 2.964.622,41 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 відкрито провадження у справі № 910/12208/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.11.2024.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Електронна копія ухвали про відкриття провадження у справі № 910/15393/23 від 17.10.2023 була надіслана відповідачу в його Електронний кабінет.

Згідно ч. 4 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Частиною 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Ухвалу суду № 910/12208/24 від 10.10.2024 доставлено до Електронного кабінету відповідача 10.10.2024 о 16:34 год., що підтверджується повідомленням Господарського суду міста Києва про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 25.10.2024 включно.

26.10.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (поданий до відправлення до поштового відділення зв`язку 24.10.2024), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що строк надання послуг за договором встановлено до 14.02.2024; на виконання п. 12.2. договору виконавцем було надано забезпечення виконання договору у вигляді гарантії № 207б39-Г-0597 від 11.02.2022 на суму 3.489.232, 32 грн. (5% від вартості договору) виданою AT «Банк Січ». У зв`язку з віднесенням банку AT «Банк Січ» до категорії неплатоспроможних, виконавцю було направлено лист № ТОВВИХ-23-11480 від 22.08.2023 з вимогою надати нову банківську гарантію для забезпечення виконання договору. Відповіді на лист та нової банківської гарантії замовник не отримав; станом на 14.02.2024 виконання договору становило 72,4% від вартості договору. Відповідно до протоколів від 19.09.2023, № 1 від 19.01.2024, № 23-05/23 від 23.05.2023, № 01/06-2023 від 01.06.2023, № 29-01 від 29.01.2024, № 2 від 23.01.2024, № 09/11 від 09.11.2023, № 1 від 30.08.2023, № 1 від 01.11.2023, № 1 від 28.12.2023, виробничих нарад щодо виконання робіт по договору за участі представника позивача було обговорено фактичний стан виконання робіт та проблемних технічних та організаційних питань. При цьому, за результатами виробничих нарад вирішено провести коригування договору в частині виконання робіт з технічного обслуговування систем пожежогасіння згідно обсягів, які наведені в протоколах, а також доручено ТОВ «ІТЦ «Сигнал» ініціювати укладання додаткової угоди з метою внесення необхідних змін до договору. Проте, позивач до завершення терміну дії договору до 15.02.2024 не надав відповідачу належним чином оформлений та підписаний проект додаткової угоди щодо внесення змін до договору, зокрема щодо його предмету, строків виконання тощо. Водночас 13.02.2024 виконавець надав нову банківську гарантію № 117581/V-0333 для забезпечення виконання договору. З огляду на той факт, що строк дії договору закінчився, будь-яких додаткових угод щодо продовження строку його дії чи виконання зобов`язань між сторонами не укладено, а також з урахуванням невиконання позивачем зобов`язань за цим договором відповідачем було пред`явлено вимогу по банківській гарантії № 117581/V-0333 від 13.02.2024. Оскільки виконавець у встановлені строки не виконав належним чином свої зобов`язання, а отже настав гарантійний випадок, що свідчить про безпідставність позовних вимог позивача.

05.11.2024 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.11.2024.

Позивач в судовому засіданні 26.11.2024 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 26.11.2024 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

26.11.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.12.2024.

Позивач в судове засідання 10.12.2024 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника позивача.

В судовому засіданні 10.12.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-Технічний центр «Сигнал» (далі - виконавець, позивач) укладено договір про закупівлю послуг № (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги зі Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніськаого ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ) далі - послуги, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

Згідно з п. 2.1 договору його ціна становить 69.784.646,28 грн, у т.ч. ПДВ - 11.630.774,38 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців, а в частині гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, строк дії договору встановлено до 15.02.2024 включно.

Згідно з п. 12.1 договору забезпечення виконання обов`язків виконавця за цим договором є банківська гарантія (далі - гарантія).

Відповідно до п. 12.2. договору виконавець зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді гарантії у розмірі, що становить 5% від вартості цього договору в сумі 3.489.232,32 грн.

Згідно з п. 12.3 договору належним виконанням зобов`язання виконавця щодо надання забезпечення виконання договору є надання виконавцем замовнику не пізніше дати укладання цього договору оригіналу гарантії, яка за формою та змістом має відповідати вимогам, зазначеним в додатку № 6,2 до тендерної документації згідно предмету закупівлі послуги «Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВУМГ)», оголошення № UA-2021-11-19-011535-а.

У п. 12.4 договору сторони визначили термін дії гарантії до 17.03.2024 включно.

У разі продовження терміну (строку) дії цього договору з підстав передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» та іншими законодавчими актами України, виконавець зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладання додаткової угоди про продовження терміну (строку) дії цього договору оригінал нової банківської гарантії або оригінал документу про внесення змін до наданої гарантії, що свідчить про забезпечення виконаній зобов`язань виконання за цим договором на термін (строк), на який продовжено термін (строк) дії цього договору.

11.02.2022 між позивачем (принципал) та Акціонерним товариством «Банк Січ» (гарант) укладено договір про надання банківської гарантії № 207639-Г-0597, відповідно до якого гарант надає гарантії виконання зобов`язань принципала щодо надання послуг зі Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніськаого ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ) за договором про закупівлю між принципалом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (бенефіціар); сума гарантії 3.489.232,32 грн.

11.02.2022 Акціонерним товариством «Банк Січ» (гарант) видано банківську гарантію № 207639-Г-0597, згідно якої гарант гарантував належне виконання позивачем (принципалом) зобов`язань по виконанню договору та безумовно зобов`язався протягом п`яти банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через Банк бенефіціара на наш SWIFT, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Основна угода: Договір, що укладається за результатами процедури закупівлі «Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніськаого ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ)», згідно оголошення про заплановану закупівлю № UA-2021-11-19-011535-а, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу).

Повна (максимальна) сума банківської гарантії та валюта: 3.489.232,32 грн.

Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 17.04.2024 включно.

Відповідач звернувся до позивача з листом № ТОВВИХ-23-11480 від 22.08.2023, в якому повідомив, що згідно рішення № 495-рш від 06.10.2022 Правління Національного банку України «Про відкладення банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Січ» останній перебуває в стадії ліквідації, у зв`язку з чим просив надати нову банківську гарантію, яка за формою та змістом має відповідати вимогам, визначеним в додатку № 6.2 до тендерної документації, який залишено без відповіді.

13.02.2024 відповідач звернувся до позивача з листом № ТОВВИХ-24-2093 від 13.02.2024, в якому для підписання додаткової угоди до договору № від 15.02.2022, згідно п. 12.4 договору, просив надати оригінал нової банківської гарантії або оригінал документа про внесення змін до наданої гарантії, що свідчитиме про забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «ІТЦ «Сигнал» за договором на термін (строк), на який буде продовжено термін (строк) дії договору.

13.02.2024 між позивачем (принципал) та Акціонерним товариством «Альтбанк» (гарант) укладено договір про надання гарантії № 117581/V-0333, відповідно до якого гарант надає гарантію виконання зобов`язань принципала за укладеним між принципалом та бенефіціаром відповідно до Тендерної документації договором про закупівлю послуг № від 15.02.2022; сума гарантії 2.964.622,41 грн; строк дії до 05.06.2024 включно.

13.02.2024 Акціонерним товариством «Альтбанк» видано банківську гарантію № 117581/V-0333, згідно якої гарант гарантував належне виконання позивачем (принципалом) зобов`язань по виконанню договору та безумовно зобов`язався протягом п`яти банківських днів з дати отримання гарантом першої вимоги бенефіціара в письмовій формі та/або в електронній формі ключованим SWIFT-повідомленням, сплатити бенефіціару визначену у вимозі суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 05.06.2024 включно.

Основна угода: Договір про закупівлю послуг № від 15.02.2022, що був укладений за результатами процедури закупівлі: «Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніськаого ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ)», Єдиний закупівельний словник ДК 021-2015:45340000-2 Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів, згідно оголошення про заплановану закупівлю № UA-2021-11-19-011535-а, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/ UA-2021-11-19-011535-а.

Повна (максимальна) сума банківської гарантії та валюта: 2.964.622,41 грн.

Відповідно до п. 12.6 договору у разі невиконання (неналежного виконання) виконавцем своїх зобов`язань за цим договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

29.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Акціонерного товариства «Альтбанк» з письмовою вимогою за банківською гарантією № 117581/V-0333 від 13.02.2024, в якій вимагало сплатити грошові кошти у сумі 2.964.622,41 грн у зв`язку з тим, що принципал неналежним чином виконав зобов`язання за договором № від 15.02.2022.

АТ «Альтбанк» листом № 23-1/2040 від 29.05.2024 повідомив позивача про надходження до нього вимоги бенефіціара, у зв`язку з чим вимагав у позивача в строк до 31.05.2024 перерахувати кошти в сумі 2.668.160,17 грн (2.964.622,41 грн - 296.462,24 грн розміщеного 13.02.2024 позивачем часткового грошового забезпечення (покриття)).

Позивач у відповідь листом № 172 від 03.06.2024 просив банк відмовити у задоволенні вимоги бенефіціара щодо виконання банківської гарантії № 117581/V-0333 від 13.02.2024 з причин відсутності базових відносин.

АТ «Альтбанк» листом № 23-1/2116 від 05.06.2024 повідомив про те, що останнім сплачено на користь відповідача (бенефіціара) повну суму гарантії у розмірі 2.964.622,41 грн, у зв`язку з чим банк вимагав у позивача у строк не пізніше 06.06.2024 сплатити суму гарантійного платежу сплаченого гарантом в розмірі 2.964.622,41 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив на користь АБ «Альтбанк» грошові кошти в загальному розмірі 2.964.622,41 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 2352 від 13.02.2024 в сумі 296.462,24 грн, № 2634 від 06.06.2024 в сумі 1.000.000,00 грн, № 3 від 06.06.2024 в сумі 1.668.160,70 грн.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача кошти отримані відповідачем в розмірі 2.964.622,41 грн є безпідставно набутими, а тому підлягають поверненню позивачу на підставі ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина перша статті 565 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення), видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і беніфеціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед беніфеціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.

Відповідно до розділу І Положення гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 дійшла висновку, що відповідно до статей 560, 563, 565 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією, в предмет доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2 договору строк надання послуг з дати укладення цього договору - 24 (двадцять чотири) місяці, тобто до 15.02.2024 включно.

Згідно з п. 1.4 договору обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Відповідно до п. 2.2. договору ціна договору може бути змінена за згодою сторін з урахуванням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями).

Згідно з п. 17.6 договору всі зміни і доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору.

З наявного в матеріалах справи листування вбачається, що сторони дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди про внесення змін до умов договору, зокрема щодо збільшення строку надання послуг та про приведення обсягу робіт і їх вартість передбачених договором до розмірів, фактично наданих відповідачу.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження укладення між сторонами додаткової угоди до договору про закупівлю послуг № від 15.02.2022 щодо зміни його умов, зокрема, в частині збільшення строку надання послуг виконавцем, а тому позивач повинен був завершити надання послуг у строк до 15.02.2024.

Згідно з п. 7.1 договору виконавець за 3 (три) календарні дні, не пізніше 25-го числа звітного місяця, інформує замовника про дату надання акту здачі-приймання наданих послуг, в іншому випадку термін приймання послуг з підписанням актів здачі-приймання наданих послуг може бутті збільшений. Обов`язковими додатком до акту здачі-приймання наданих послуг має бути довідка (розрахунок) про вартість наданих послуг та витрат.

Відповідно до п. 7.3 договору передача наданих послуг виконавцем і прийняття їх замовником по кожному об`єкту окремо, після їх закінчення, здійснюється замовником після перевірки якості послуг і оформлюється актом здачі-приймання наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін. При складанні актів здачі-приймання наданих послуг та довідок про вартість наданих послуг та витрат використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Пунктом 7.4 договору визначено, що послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів належного надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Сигнал» послуг за договором про закупівлю послуг № від 15.02.2022 шляхом підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг.

Згідно з п. 10.3.3 договору виконавець зобов`язався забезпечити надання послуг у обсягах, в строки, порядку та відповідної якості, встановлених цим договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що позивач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо надання послуг у повному обсязі не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

З огляду на те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо продовження строків надання послуг за договором, а позивач у встановлений договором строк послуги у повному обсязі не надав, тому суд приходить до висновку, що відповідач правомірно звернувся до гаранта з вимогою про виплату банківської гарантії за невиконання позивачем зобов`язання за договором, яка була задоволена гарантом.

Посилання позивача на те, що гарантія № 117581/V-0333 від 13.02.2024 була укладена в забезпечення виконання додаткової угоди, яка в подальшому між сторонами не була укладена, не відповідають дійсності, оскільки зі змісту гарантії № 117581/V-0333 від 13.02.2024 вбачається, що основним договором є саме договір про закупівлю послуг № від 15.02.2022.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виплата грошових коштів гарантом відповідачу відбулася у зв`язку із настанням гарантійного випадку, а отже за наявності правових підстав - договору та гарантії.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Наведені вище правові положення дають підстави для висновку, що стягнення безпідставно набутих коштів у порядку, передбаченому положеннями частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України є можливим за умови обов`язкового доведення відсутності правової підстави для набуття таких коштів особою, до якої заявлено вимогу про повернення коштів.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, набуті останнім за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини 1 статті 1212 вказаного Кодексу. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-Технічний центр «Сигнал».

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст складено 24.01.2024.

СуддяВ.В.Сівакова