УХВАЛА

м. Київ

23.12.2024Справа № 910/2874/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо"

про розстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/2874/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профайн Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо"

про стягнення 3 378 159,26 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Жалоба С.Р.

Представники учасників справи:

від позивача (стягувача) Музичук В.В.

від відповідача (заявника) не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справи № 910/2874/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профайн Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо" про стягнення 3 378 159,26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2024, яке набрало законної сили 26.11.2024, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо", позов задоволено повністю, зокрема, рішенням суду у даній справі постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профайн Україна" основний борг у розмірі 2 338 642,99 грн, інфляційні втрати у розмірі 861 279,99 грн, 3% річних у розмірі 178 236,28 грн, 50 672,39 грн судового збору.

09.12.2024 на виконання вищевказаного рішення видано наказ про примусове виконання.

10.12.2024 від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення, в якій відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду у даній справі до 31.12.2025 шляхом сплати щомісячно з 31.12.2024 по 31.12.2025 по 285 739,97 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2024 призначено проведення судового засідання на 23.12.2024 з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо" про розстрочення виконання рішення, а також запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Профайн Україна" надати письмові пояснення по суті заяви боржника.

20.12.2024 від позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, в якій позивач просить суд відмовити у задоволенні вказаної заяви.

У судовому засіданні 23.12.2024 позивач вимоги заперечень проти заяви відповідача підтримав та просив відмовити у задоволенні заяви, відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Розглянувши матеріали заяви, Господарський суд міста Києва зазначає про наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012, від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 та від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Водночас, відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів відсутності його вини у виникненні даного спору.

Так, в обґрунтування вимог заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що на даний час на банківському рахунку відповідача не достатньо грошових коштів для виконання судового рішення. Власні кошти на рахунку відсутні, а заборгованість за кредитним лімітом складає 3 380 706,59 грн, вказана заборгованість утворилась у зв`язку з аномально малим обсягом замовлень та необхідністю сплачувати заробітну плату працівникам, податки та орендну плату.

Заперечуючи проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення, позивач вказав на те, що посилання на скрутне фінансове становище не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду. При цьому фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним з можливих ризиків підприємницької діяльності.

Крім того, позивач зазначив, що з отриманого від позивача товару відповдачем було виготовлено продукцію, яка у подальшому була реалізована, проте відповідач, у свою чергу, не розрахувався з позивачем за поставлений товар, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Також позивач повідомив, що з метою виконання рішення суду у даній справі ним пред`явило виконавчий документ у даній справі до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Мельниченку Костянтину Павловичу.

18.12.2024 було відкрито виконавче провадження № 76816848 та 19.12.2024 з банківського рахунку ТОВ «Глассо» стягнуто всю суму заборгованості та винагороду приватного виконавця.

У зв`язку з відсутністю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження (внаслідок хакерської атаки) грошові кошти знаходяться на рахунку приватного виконавця. Тобто рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі 910/2874/24 фактично виконано, а обставини, на які посилається боржник (відповідач), фактично спростовано.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено шляхом подання суду належних та допустимих доказів збитковості його діяльності та неможливості виконання рішення суду у даній справі.

Крім того, суд зазначає, що, як вбачається з платіжної інструкції № JBKLOCIOA від 19.12.2024, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельниченком Костянтином Павловичем стягнуто з відповідача 3 772 283,82 грн з призначенням платежу «за ВП № 76816848; з виконання виконавчого документу Наказ; № 910/2874/24; виданий 09.12.2024; документ видав Господарський суд мiста Києва».

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Проте, докази на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано.

Суд відзначає, що між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання за порушення господарських зобов`язань.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Суд звертає увагу заявника на те, що розстрочення виконання рішення суду спрямовано саме на забезпечення виконання такого рішення, проте, заявником не надано доказів того, що при наданні розстрочки відповідач виконає рішення суду у даній справі.

Крім того, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд має врахувати матеріальні інтереси обох сторін.

Також позивачем доведено, що рішення суду у даній справі фактично виконано шляхом стягнення грошових коштів.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення в даній справі.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассо" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/2874/24 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.01.2025.

Суддя О.Г. Удалова