ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Справа № 915/1698/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ-АГРО", вул. Віталія Матусевича, буд. 41, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50065 ()

представник позивача: адвокат Ткаченко Є. В.

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ", вул. Потьомкінська, буд. 114, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001 ()

електронна пошта:

представник відповідача: адвокат Макарчук Л.Л.

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення коштів в сумі 525 661, 43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Макарчук Л. Л.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» основного боргу у розмірі 360 000, 00 грн. з ПДВ, пеню в розмірі 15 973, 15 грн. та 3 % річних у розмірі 23 552, 88 грн., інфляцію у розмірі 126 135, 40 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 7 884, 93 грн. та витрати на адвокатську допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області (суддя Семенчук Н.О.) від 07.11.2023 року позовну заяву ТОВ "РЕАЛ-АГРО" до ТОВ "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ" про стягнення 525 661, 43 грн. передано на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2023 року позовну заяву ТОВ "РЕАЛ-АГРО" до ТОВ "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ" про стягнення 525 661, 43 грн. передано на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

29.12.2023 матеріали справи надійшли до Господарського суду Миколаївської області.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею в даній справі призначено суддю Олейняш Е.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.01.2024 позовну заяву (вх. № 14565/23 від 02.11.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» про стягнення коштів в сумі 525 661, 43 грн. залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 27.02.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.04.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2024 задоволено заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» - адвоката Ткаченко Є. В. (вх. № 2249/24 від 27.02.2024) про участь в усіх підготовчих/судових засіданнях по справі № 915/1698/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2024 відкладено підготовче засідання по справі на 23.04.2024, витребувано у позивача докази.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.04.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 16.05.2024.

Судове засідання з розгляду даної справи, яке було призначено на 16.05.2024, не відбулось, у зв`язку з відпусткою головуючої судді Олейняш Е.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.05.2024 призначено судове засідання на 11.06.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.06.2024 задоволено заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» - адвоката Макарчука Л.Л. про участь в судових засіданнях по справі № 915/1698/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2024 відмовлено відповідачу у поновленні процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву (вх. № 6773/24 від 10.06.2024) залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2024 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 25.06.2024. Витребувано докази.

Судове засідання з розгляду справи по суті у справі Господарського суду Миколаївської області № 915/1698/23, призначене на 25.06.2024 о 12:00, не відбулось, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2024 призначено судове засідання на 13.08.2024.

Судове засідання з розгляду даної справи, яке було призначено на 13.08.2024, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.11.2024 призначено судове засідання на 14.11.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2024 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 20.12.2024.

В судовому засіданні 20.12.2024 судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, якою оголошено перерву в судовому засіданні до 23.12.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2024 повідомлено позивача про оголошення перерви в судовому засіданні до 23.12.2024.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 23.12.2024 не забезпечив.

23.12.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області за допомогою підсистеми "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та розглянути справу без участі позивача та його представника.

Керуючись ч. 3 ст. 196 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні 23.12.2024 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІI. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 57005 від 22.07.2021, а саме зобов`язань щодо належної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 360 000, 00 грн.

За порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3 % річних та інфляцію відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню відповідно до умов договору та законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 549, 550, 625, 629, 638 ЦК України, ст. 173-175, 193 ГК України та умовами договору.

В додаткових поясненнях (вх. № 4445/24 від 12.04.2024) позивач зазначає, що ТОВ «РЕАЛ-АГРО» за вказаним договором було надано до податкового органу на реєстрацію дві податкові накладні, а саме: податкову накладну № 2 від 30.07.2021 на загальну суму 360 000, 00 грн. з ПДВ; податкову накладну № 13 від 31.08.2021 на загальну суму 2 251 117, 32 грн. з ПДВ.

Загальна сума поданих на реєстрацію коштів за вказаним Договором складає 2 611 117, 32 грн. з ПДВ.

Податковим органом було зареєстровано податкову накладну № 2 від 30.07.2021 на загальну суму 360 000, 00 грн. з ПДВ, податкова накладна № 13 від 31.08.2021 на загальну суму 2 251 117, 32 грн. з ПДВ на час розгляду судової справи не зареєстрована податковим органом.

Відповідачем оплата за товар по договору № 57005 здійснена частково на загальну суму 2 091 010, 49 грн. з ПДВ, оскільки згідно п. 5.1 договору 80 % оплати здійснюється після поставки товару, без прив`язки до реєстрації податкової накладної. 20 % оплати (залишок) прив`язаний до оплати після реєстрації податкової накладної.

Залишок по оплаті за вказаним договором складає 520 106, 83 грн. з ПДВ, однак позивач має право вимагати оплату лише на загальну суму у розмірі 360 000, 00 грн. з ПДВ, оскільки податкова накладна № 2 зареєстрована на 360 000,00 грн. з ПДВ.

В додаткових поясненнях (вх. № 16167/24 від 23.12.2024) позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 по справі № 904/4095/24 позовні вимоги ТОВ "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ" залишені без задоволення. На даний час відсутня ухвала про розгляд справи в апеляційному провадженні.

18.06.2024 ТОВ «РЕАЛ-АГРО» згідно квитанції було подано повторно на реєстрацію податкову накладну № 13 від 31.08.2021, але вже під номером 14 від 31.08.2021 на загальну суму 2 251 117, 32 грн. в тому числі сума ПДВ 276 453, 0048 грн. Податкову накладну № 14 від 31.08.2021 було зареєстровано податковим органом.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2024 відмовлено відповідачу у поновленні процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву (вх. № 6773/24 від 10.06.2024) залишено без розгляду.

В додаткових поясненнях (вх. № 7116/24 від 17.06.2024) відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строки позовної давності до позовних вимог ТОВ «РЕАЛ-АГРО» до ТОВ «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» про стягнення пені у розмірі 15 973, 15 грн. за період з 20.08.2021 по 19.02.2022.

Відповідачем зазначено наступне:

- відповідно до п. 5.2 розділу 5 договору у разі не здійснення Продавцем реєстрації податкової накладної на Товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, або здійснення такої реєстрації податкової накладної з порушеннями вимог ст. 201.1 Податкового кодексу України, Покупець має право застосувати до Продавця оперативно-господарську санкцію у вигляді притримання оплати за Товар до моменту усунення відповідного порушення;

- за п. 5.1 розділу 5 Договору, залишок оплати проводиться за умови відсутності порушень щодо реєстрації усіх податкових накладних за Договором. Проте відповідні порушення щодо реєстрації є по накладній № 13 від 31.08.2021;

- за п. 6.13 розділу 6 Договору у відповідача наявне право призупинити оплати за Договором за наявності Негативної інформації про позивача, а також наявності відкладальної умови для виникнення обов`язків у Покупця за п. 10.2.2. розділу 10 Договору, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі такого. Під визначення Негативної інформації підпадає наявність судових спорів із податковими органами, у тому числі по справі № 160/10541/23;

- відсутні докази виконання позивачем п. 10.2.2. Договору, зокрема в частині надання відповідачеві оригіналів акта (актів) перерахунку ціни;

- до позовних вимог Позивача про стягнення пені, у розмірі 15 973, 15 грн. за період з 20.08.2021 по 19.02.2022, підлягають застосуванню строки позовної давності, а інфляційні втрати та 3% річних не підлягають стягненню, оскільки наявні обставин передбачені положеннями п. 5.1, п. 5.2 розділу 5, п. 6.13 розділу 6 та п. 10.2.2 розділу 10 Договору, що свідчить про відсутність порушень умов Договору відповідачем.

Пояснення обґрунтовано приписами ст. 76, 77 ГПК України, ст. 232 ГК України, ст. 258 ЦК України та умовами договору.

В додаткових поясненнях (вх. № 16099/24 від 20.12.2024) відповідач зазначає, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/4095/24 за позовом ТОВ "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ" до ТОВ "РЕАЛ-АГРО" про стягнення штрафу в сумі 276 453, 00 грн. На разі, справа перебуває на стадії апеляційного оскарження, проте зазначені обставини є підставою для застосування положень п. 6.13 розділу 6 Договору щодо зупинення оплати.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

22.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» (далі - продавець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 57005 від 22.07.2021.

Відповідно до п. 9.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення печатками Сторін та діє до 22.07.2022, а в частині зобов`язань, що виникли до цієї дати - до повного їх виконання відповідними Сторонами.

Додатком до даного договору є Специфікація № 57005 від 22.07.2021.

Договір з додатком підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Суду не подано доказів розірвання або визнання недійсним договору.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію (в подальшому - «Товар»).

Відповідно до п. 1.2 договору найменування та загальна кількість Товару, що поставляється за даним Договором, визначається Сторонами у Специфікації, що додається до Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - «Специфікація»).

Відповідно до п. 3.1 договору кількість та ціна Товару, що поставляється за даним Договором, встановлюється Специфікацією. Ціна Товару може змінюватись відповідно до п. 2.4 Договору.

Відповідно до п. 3.2 договору сторони погодили, що у випадку не реєстрації постачальником податкової накладної протягом граничних строків, визначених підпунктом 201.10 пункту 201 Податкового кодексу України, ціна Товару зменшується на 20 % від ціни Товару, зазначеної у Специфікації, за якою Постачальником не зареєстровано податкову накладну, про що укладається Акт перерахунку ціни шляхом направлення Покупцем такого акту поштовим відправленням за адресою Постачальника впродовж 5 (п`яти) календарних днів з дати здійснення поштового відправлення на його адресу. Акт перерахунку ціни вважається підписаним з боку Постачальника.

Відповідно до п. 4.1 договору умови поставки Товару будуть визначені Сторонами у специфікації до Договору на відповідну партію Товару. Поставка Товару може здійснюватись на умовах EXW, FCA, CPТ (в розумінні «Інкотермс-2010»).

Відповідно до п. 4.2 договору поставка Товару здійснюється окремими частинами (партіями) автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 4.3 договору граничний строк поставки Товару узгоджується Сторонами у Специфікації. Після закінчення терміну поставки Продавець не звільняється від обов`язку поставити Товар на суму отриманої від Покупця передплати. Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від отримання недопоставленого Товару, письмово попередивши про це Продавця.

Відповідно до п. 4.4.4 договору право власності у Покупця виникає з моменту передання Товару.

Відповідно до п. 4.8 договору для підтвердження поставки Продавцем надаються наступні документи:

- рахунок-фактура на Товар, що поставляється за Договором із зазначенням кількості Товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати;

- видаткова накладна на Товар;

- податкова накладна виписана на Товар та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до діючого законодавства України;

- товарно-транспортні накладні, що оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.1 договору якщо інші умови оплати не погодженні Сторонами у Додатковій угоді, Покупець здійснює оплату Товару в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості Товару на поточний рахунок Продавця в наступному порядку:

- 80 % вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3-х робочих днів з дати поставки Товару, визначення фактичної кількості та якості поставленого товару згідно умов цього Договору, підписання Сторонами специфікації до Договору, а також після отримання від Продавця рахунку-фактури на Товар та підписання видаткової накладної;

- 20 % вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3-х робочих днів після здійснення Продавцем реєстрації податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також перевірки Покупцем правильності такої реєстрації відповідної податкової накладної Продавцем, за умови відсутності порушень з боку Продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі не здійснення Продавцем реєстрації податкової накладної на Товар в Єдиному реєстрі податкових накладних або здійснення такої реєстрації податкової накладеної з порушенням вимог ст. 201.1 Податкового кодексу України, Покупець має право застосувати до Продавця оперативно-господарську санкцію у вигляді притримання оплати за Товар до моменту усунення відповідного порушення.

Відповідно до п. 5.3 договору зобов`язання Покупця по сплаті за поставлений товар вважається виконаним в момент списання коштів з банківського рахунку Покупця відповідно до реквізитів, вказаних Продавцем у рахунку-фактурі. Ризики не зарахування коштів на банківський рахунок Продавця несе Продавець.

Відповідно до п. 6.1 договору у випадку порушення, невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених даним Договором (надалі іменується - «Порушення умов Договору»), винна Сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України, з урахуванням умов даного Договору.

Відповідно до п. 6.5 договору у випадку несвоєчасної оплати Товару, відповідно до умов цього Договору, Покупець сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховується, від загальної вартості неоплаченого Товару, за кожен день такого прострочення.

Відповідно до п. 6.13 договору Покупець вправі призупинити будь-які оплати/платежі на користь Продавця як за цим Договором поставки, а так само за будь-яким іншим триваючим договором з Продавцем, у разі отримання Покупцем будь-якої Негативної Інформації щодо Постачальника та/або суб`єктів господарювання по ланцюгу поставки, аж до виробника Товару, що є предметом цього Договору.

Під Негативною Інформацією розуміється відомості, якими володіють контролюючі органи, згідно якої існують сумніви та/або твердження щодо реальності укладених угод, поставок товарів та фінансово-господарських відносин, виявлення контролюючими органами ознак порушень податкового законодавства, ознак ризиковості, фактів наявності суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, фактів недекларування податкових зобов`язань з ПДВ, завищення сум податкового кредиту, заниження суми податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях з податку на додану вартість та/або податку на прибуток чи єдиного податку, в уточнюючих розрахунках до даних декларацій, несплати ПДВ та/або податку на прибуток до бюджету чи єдиного податку, фактів нікчемності укладених угод, відсутності поставок товарів, фактів безтоварності фінансово-господарських відносин, а також будь-яка інша інформація, отримана Покупцем щодо наявності у податкових та/або правоохоронних органів вимог/претензій до господарської діяльності Продавця та/або його посадових осіб. Відновлення призупинених оплат здійснюється Покупцем протягом 3-х банківських днів, починаючи від дня наступного за днем отримання Покупцем від Продавця належних доказів, які спростовують наявну у Покупця Негативну інформацію про Продавця. Сторони погодили, що призупинення оплати/платежів Покупцем, не є порушенням зобов`язань Покупця за цим Договором.

Відповідно до п. 10.2.2 договору відкладальною умовою для виникнення обов`язків у Покупця за цим Договором, є надання Продавцем Покупцю оригіналів документів, які засвідчені підписом уповноваженої особи Продавця та відбитком печатки Продавця, а саме:

- даний договір;

- Специфікація/ Специфікації до даного Договору;

- Видаткова накладна/Видаткові накладні за даним Договором;

- Акт (Акти) перерахунку ціни.

Відповідно до Специфікації № 57005 від 22.07.2021, яка є додатком до договору поставки сільськогосподарської продукції № 57005 від 22.07.2021, сторони погодили, що ТОВ «РЕАЛ-АГРО» (Постачальник) передає, а ТОВ «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» (Покупець) приймає у власність Товар, а саме «Рапс» у кількості 149,495 т, за ціною за 1 тону 17 465, 95 грн., загальною вартістю Товару з ПДВ 2 611 072, 19 грн., сума ПДВ 320 660, 21 грн. (п. 1 Специфікації).

Відповідно до п. 7 Специфікації строк поставки Товару - до « 22» липня 2021 р. включно.

27.07.2021 позивачем виставлено відповідачу рахунок № 2 від 27.07.2021 на суму 2 611 072, 20 грн.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору поставлено покупцю товар на загальну суму 2 611 117, 32 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна № 3 від 30.07.2021 на суму 359 973, 23 грн.;

- видаткова накладна № 2 від 04.08.2021 на суму 499 875, 49 грн.;

- видаткова накладна № 4 від 06.08.2021 на суму 330 988, 28 грн.;

- видаткова накладна № 5 від 09.08.2021 на суму 199 990, 28 грн.;

- видаткова накладна № 6 від 11.08.2021 на суму 199 990, 28 грн.;

- видаткова накладна № 7 від 12.08.2021 на суму 199 990, 28 грн.;

- видаткова накладна № 8 від 13.08.2021 на суму 99 995, 14 грн.;

- видаткова накладна № 9 від 16.08.2021 на суму 199 990, 28 грн.;

- видаткова накладна № 10 від 17.08.2021 на суму 520 324, 06 грн.

Підставою складання вищезазначених видаткових накладних є договір № 57005 від 22.07.2021. Видаткові накладні підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

На підтвердження фактів здійснення поставки товару позивачем подано суду наступні товарно-транспортні накладні:

- товарно-транспортна накладна № 507846 від 10.07.2021;

- товарно-транспортна накладна № 429063 від 11.07.2021;

- товарно-транспортна накладна № 429064 від 12.07.2021;

- товарно-транспортна накладна № 429065 від 13.07.2021;

- товарно-транспортна накладна № 429066 від 13.07.2021;

- товарно-транспортна накладна № 429061 від 13.07.2021.

В товаро-транспортних накладних замовником зазначено ТОВ "РЕАЛ-АГРО", вантажовідправником

В судовому засіданні 20.12.2024 судом оглянуто подані представником позивача оригінали документів (договору № 57005 з урахуванням специфікації, вищевказаних видаткових накладних та товаро-транспортних накладних) та встановлено, що наявні в матеріалах справи копії відповідають їх оригіналам.

Судом встановлено, що на виконання вимог податкового законодавства позивачем складено наступні податкові накладні:

- податкова накладна № 2 від 30.07.2021 на суму 360 000, 00 грн., яка 03.09.2021 зареєстрована в ЄРПН, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.09.2021;

- податкова накладна № 13 від 31.08.2021 на суму 2 251 117, 32 грн., реєстрація якої зупинена, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.07.2022.

Загальна сума поданих на реєстрацію коштів за вказаним Договором складає 2 611 117, 32 грн. з ПДВ.

Судом встановлено, що 22.02.2023 ТОВ «РЕАЛ-АГРО» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою (справа № 160/3388/23) до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації в реєстрації ПН № 7014403/42709307 від 07.07.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної № 13 від 31.08.2021 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструватися в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 13 від 31.08.2021 р., видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Агро», датою її фактичного надходження для реєстрації 30 червня 2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 по справі № 160/3388/23 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач в додаткових поясненнях від 23.12.2024 повідомив суд, що 18.06.2024 року ТОВ «РЕАЛ-АГРО» згідно квитанції було подано повторно на реєстрацію податкову накладну № 13 від 31.08.2021, але вже під номером 14 від 31.08.2021 на загальну суму 2 251 117, 32 грн. в тому числі сума ПДВ 276 453, 0048 грн. Податкову накладну № 14 від 31.08.2021 було зареєстровано податковим органом.

Судом встановлено, що позивачем складно податкову накладну № 14 від 31.08.2021 на суму 2 251 117, 32 грн., яку зареєстровано в ЄРПН 18.06.2024, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2024.

Судом також встановлено, що відповідачем на виконання умов договору протягом липня - серпня 2021 сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 2 091 010, 49 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

- платіжне доручення № 74336 від 30.07.2021 на суму 360 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 432 від 04.08.2021 на суму 500 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 74418 від 06.08.2021 на суму 331 010, 49 грн.;

- платіжне доручення № 435 від 09.08.2021 на суму 200 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 74437 від 11.08.2021 на суму 200 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 74442 від 12.08.2021 на суму 200 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 74451 від 13.08.2021 на суму 100 000, 00 грн.;

- платіжне доручення № 74479 від 16.08.2021 на суму 200 000, 00 грн.

Підставою для оплати зазначено оплату за рапс згідно рахунку № 2 від 27.07.2021.

02.05.2023 позивачем направлено відповідачу претензію вих. № 2023-05/2 від 02.05.2023 щодо невиконання умов трьох укладених між сторонами договорів поставки сільськогосподарської продукції, зокрема, договору № 57005 від 22.07.2021, в якій ТОВ «РЕАЛ-АГРО» вимагав від ТОВ «КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ» виконати свої зобов`язання та провести оплату грошових коштів.

До претензії додано копії договорів, зокрема, договору № 57005 від 22.07.2021 з урахуванням специфікації, а також видаткові накладні та платіжні доручення.

Претензія направлена на юридичну адресу відповідача, а також на адресу місцезнаходження складу відповідача. Факт направлення претензії підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками, поштовими накладними та описами вкладення з відміткою відділення поштового зв`язку.

Претензія отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 по справі № 904/4095/24 відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прометей" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Агро" штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі податку на додану вартість у розмірі 276 453, 00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 по справі № 160/10541/23, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2024, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.02.2023 року № 8205570/42709307.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-АГРО» № 2 від 17.11.2022 року днем її фактичного подання - 29 листопада 2022 року.

Невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений товар і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення суми основного боргу з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних правовідносин з поставки товару.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

4.2. Правове регулювання оперативно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГПК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Відповідно до ст. 236 ГК України у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною;

відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони;

відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

4.3. Правове регулювання нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

4.4. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

4.5. Правове регулювання строку позовної давності.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; постанову ВП ВС від 28.11.2018 по справі № 504/2864/13-ц (14-452цс18).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

22.07.2021 між ТОВ "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ" (покупець) та ТОВ "РЕАЛ-АГРО" (продавець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 57005 від 22.07.2021, на виконання умов якого продавцем передано у власність покупцю товар (рапс) загальною вартістю 2 611 117, 32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними.

Отже, в силу умов ст. 692 ЦК України та п. 5.1 договору у покупця виник обов`язок з оплати 80 % вартості товару, що становить 2 088 893, 86 грн. (2 611 117, 32 грн. х 80 %) протягом 3-х робочих днів з дати поставки товару, оскільки інші умови оплати за товар не погоджувались сторонами додатковою угодою (специфікацією).

Судом також встановлено, що відповідачем на виконання умов п. 5.1 договору протягом липня - серпня 2021 сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 2 091 010, 49 грн. (80, 08 % вартості товару), що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 520 106, 83 грн. (2 611 117, 32 грн. - 2 091 010, 49 грн.), яка в силу умов п. 5.1 договору повинна бути сплачена протягом 3-х робочих днів після здійснення продавцем реєстрації податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також перевірки покупцем правильності такої реєстрації відповідної податкової накладної продавцем (20 % вартості товару).

Судом встановлено, що позивачем складено та зареєстровано 03.09.2021 податкову накладну № 2 від 30.07.2021 на суму 360 000, 00 грн. Водночас реєстрація податкової накладної № 13 від 31.08.2021 на суму 2 251 117, 32 грн. була зупинена.

Системний аналіз п. 5.1 договору дозволяє дійти висновку, що виникнення обов`язку в покупця з оплати за товар в розмірі решти 20 % вартості товару ставиться у залежність від реєстрації продавцем в ЄРПН податкової накладної (зустрічне зобов`язання). Водночас, у разі не здійснення продавцем реєстрації податкової накладної на товар в ЄРПН покупець в силу умов п. 5.2 договору має право застосувати до продавця оперативно-господарську санкцію у вигляді притримання оплати за товар до моменту усунення відповідного порушення, що відповідає положенням ст. 236, 237 ГК України.

Як зазначено позивачем та підтверджено матеріалами справи 18.06.2024 року ТОВ "РЕАЛ-АГРО" згідно квитанції було подано повторно на реєстрацію податкову накладну № 13 від 31.08.2021, але вже під номером 14 від 31.08.2021 на загальну суму 2 251 117, 32 грн., в тому числі сума ПДВ 276 453, 0048 грн., яку було зареєстровано в ЄРПН 18.06.2024.

Реєстрація податкової накладної є для покупця таких товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обов`язок з оплати решти 20 % вартості товару відповідно до п. 5.1 договору виник у відповідача після реєстрації податкової накладної в ЄРПН, який повинен був бути виконаний в період з 19.06.2024 по 21.06.2024 включно (граничний строк оплати за товар). До вказаної граничної дати відповідач правомірно відповідно до ст. 236, 237 ГК України та умов п. 5.2 договору реалізував своє право на притримання оплати за товар.

Щодо посилань відповідача на наявність відкладальної умови для виникнення обов`язків у покупця за п. 10.2.2. розділу 10 договору, то суд зазначає, що: 1) сам факт підписання покупцем договору, специфікації, видаткових накладних свідчить про складання між сторонами первинних бухгалтерських документів з метою оформлення господарської операції (як зазначено вище, позивачем подано суду оригінали доказів, які оглянуто судом в судовому засіданні); 2) позивачем 02.05.2023 направлено відповідачу претензію вих. № 2023-05/2 від 02.05.2023 з вимогою оплатити заборгованість, до якої додано договір № 57005 від 22.07.2021 з урахуванням специфікації, а також видаткові накладні та платіжні доручення. Проте, відповідачем взагалі не надано відповіді на претензію; 3) враховуючи, що податкова накладна № 14 зареєстрована в ЄРПН, то в силу умов п. 3.2 договору відсутні підстави для зміни ціни поставленого товару та складання акту перерахунку ціни.

Щодо посилань відповідача на наявність правових підстав для зупинення оплати за товар відповідно до умов п. 6.13 договору, у зв`язку з наявністю негативної інформації щодо продавця та судову справу № 160/10541/23, то суд зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 по справі № 160/10541/23, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2024, задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ-АГРО" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 22.08.2024 (ст. 325 КАСУ). Отже, підстави для продовження зупинення оплати за поставлений товар відповідно до п. 6.13 договору відсутні, а товар мав бути оплачений протягом 3-х банківських днів, починаючи від дня наступного за днем отримання покупцем від продавця належних доказів, які спростовують наявну у покупця негативну інформацію про продавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено грошове зобов`язання в частині виконання обов`язку з оплати 20 % вартості товару, строк виконання якого настав відповідно до ст. 530, 692 ЦК України, п. 5.1, п. 5.2, п. 6.13 договору.

Позивачем заявлено до стягнення 360 000, 00 грн. (основного боргу). Враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів оплати заборгованості за поставлений товар на підставі договору № 57005 від 22.07.2021, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення 360 000, 00 грн. - заборгованості (основного боргу).

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 15 973, 15 грн., нараховану за період з 20.08.2021 по 19.02.2022, інфляційні втрати в сумі 126 135, 40 грн. за період з вересня 2021 по вересень 2023, а також 3 % річних в сумі 23 552, 88 грн., нараховані за період 20.08.2021 по 24.10.2023. Судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки відповідачем не порушено виконання грошового зобов`язання в періоди, за які нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати. Отже, в цій частині позову судом відмовлено у зв`язку з відсутністю порушеного права, питання застосування позовної давності судом не вирішується.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

6.1. Щодо витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 5 400, 00 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 2 484, 93 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в прохальній частині позовної заяви також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Судом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами:

- договором № 15 про надання правничої допомоги від 18.10.2023;

- додатковою угодою до договору № 15 про оплату юридичних послуг від 18.10.2023;

- акту про надання правничої допомоги від 18.10.2023;

- видатковим касовим ордером від 27.10.2023 на суму 10 000, 00 грн.

- ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1236034 від 18.10.2023;

- свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4908 від 21.08.2020.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України Ткаченко Єлизавета Володимирівна обліковується у Раді адвокатів Дніпропетровської області.

Так, судом встановлено, що 18.10.2023 між адвокатом Ткаченко Є.В. (адвокат) та ТОВ «РЕАЛ-АГРО» (клієнт) укладено договір № 15 про надання правничої допомоги від 18.10.2023.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку і на умовах Договору, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу як представника в господарському судочинстві, третейських судах, в державних установах різної організаційно-правової форми та підпорядкованості в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 2.1 договору Адвокат надає Клієнту наступний перелік правничої допомоги:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- підготовка процесуальних документів (позовної заяви);

- детальний розрахунок штрафних санкцій, при складанні позовної заяви;

- аналіз наданих Клієнтом документів, для складання позовної заяви (Договорів, ТТН, Видаткових накладних, Рахунків, Заявок на постачання і т.д.)

- підготовка та представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення господарського судочинства;

- аналіз судової практики;

- інша правова допомога.

Відповідно до п. 2.2 договору конкретні виді правової допомоги, які надаються Клієнту, передбачаються угодою про узгодження розміру гонорару.

Відповідно до п. 2.3 договору Адвокат може надавати Клієнту інші види правничої допомоги, не заборонені законом, за взаємною та письмовою згодою сторін.

Відповідно до п. 5.1 договору гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту та визначається угодою про узгодження розміру гонорару.

Відповідно до п. 5.2 договору порядок встановлення, розмір гонорару та порядок його сплати визначається угодою про узгодження розміру гонорару.

Відповідно до п. 5.5 договору за результатами надання правової допомоги складається акт про надання правової допомоги, що підписується Сторонами.

Відповідно до п. 10.1 договору Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного його виконання.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Додатковою угодою до договору № 15 про оплату юридичних послуг від 18.10.2023 Сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний внести оплату за надання юридичних послуг в сумі 10 000, 00 грн. до початку виконання договору.

Відповідно до Акту про надання правничої допомоги від 18.10.2023 Сторони погодили, що послуги, передбачені Договором про надання правової допомоги, надані своєчасно, якісно та в повному обсязі у відповідності до умов договору про надання правничої допомоги № 15 від 18.10.2023 (п. 1 Акту), вартість послуг сплачена у відповідності до умов Договору та угоди про узгодження розміру гонорару (п. 3 Акту).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 27.10.2023 ТОВ «РЕАЛ АГРО» сплачено адвокату Ткаченко Є.В. грошові кошти у сумі 10 000, 00 грн.

07.06.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 6776/24 від 10.06.2024) про зменшення розміру судових витрат, в якому заявник просить суд відмовити ТОВ «РЕАЛ-АГРО» у задоволенні витрат на адвокатську допомогу та зменшити розмір судових витрат ТОВ «РЕАЛ-АГРО» на професійну правничу допомогу адвоката до 0, 00 грн.

Клопотання представника відповідача мотивоване тим, що заявлені позивачем 10 000, 00 грн. витрат на правову допомогу не відповідають нормам ГПК України та судовій практиці Верховного Суду щодо розподілу витрат на правову допомогу.

В матеріалах справи відсутні (не подавались до суду) докази двостороннього погодження між клієнтом та адвокатом вартості послуг з правової допомоги, обсягів такої правової допомоги та оплати за надані послуги з правової допомоги, оскільки з доданого позивачем видаткового касового ордеру від 27.10.2023 неможливо встановити які саме витрати з правової допомоги були оплачені Клієнтом і чи були оплачені вони взагалі.

Безпосередньо з матеріалів справи вбачається, що робота адвоката при представництві позивача обмежувалася лише підготовкою позовної заяви.

Адвокатом Ткаченко Є.В. не витрачалось часу на участь в судових засіданнях, оскільки більшість судових засідань пройшла без участі адвоката Ткаченко Є.В.

Крім того, у справі немає обґрунтувань (доказів), що вирішення справи має особливе значення для позивача, впливає на його репутацію, чи є предметом публічного інтересу.

Також не підтверджено самого факту очікування понесення чи фактичного понесення відповідачем-2 у справі № 915/1698/23 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки позивачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що розмір адвокатських витрат позивача у даній справі (10 000, 00 грн.) є значно перебільшеним (нерозумним), непропорційним до предмета спору, необґрунтованим та неспівмірним до критеріїв, визначених ч. 4 ст. 126 ГПК України, за відсутності доказів, що підтверджували б замовлення конкретних правових послуг Клієнтом у адвоката, прийняття наданих послуг Клієнтом у адвоката, відсутністю належних оплат за надані послуги та недоведеністю обов`язку у Клієнта оплачувати послуги адвоката, які не були пред`явлені останнім до оплати клієнту, а тому не підлягають задоволенню, а сам розмір витрат на правову допомогу не ґрунтується на належних та допустимих доказах і підлягає зменшенню до 0,00 грн.

Клопотання обґрунтовано приписами ст. 123, 124, 125, 126, 129 ГПК України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21; від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20; від 19.04.2021 по справі № 21/96(10); від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20 зазначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч. 4 ст. 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним (постанова КАС ВС від 28.12.2020 № 640/18402/19).

За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України) (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19).

Положеннями процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19; постанова КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови КГС ВС від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20, від 21.12.2021 по справі № 927/1202/20, від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за обґрунтованим та належно вмотивованим клопотанням іншої сторони (постанова КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанови об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19; додаткова постанова КГС ВС від 01.11.2018 у справі № 911/3650/17; постанова КГС ВС від 26.03.2019 у справі № 904/1798/18).

Верховний Суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (п. 6.53 постанови КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.

Відповідач зазначає, що позивачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Водночас, суд зазначає, що в самій позовній заяві позивачем зазначено про понесені вже на дату звернення позивача до суду із даним позовом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн., зазначено, що розмір гонорару між адвокатом та клієнтом погоджено у фіксованому розмірі, а до позовної заяви додано документи на підтвердження понесених вже на дату звернення до суду з позовом вищевказаних витрат (договір № 15 про надання правничої допомоги від 18.10.2023 з урахуванням додаткової угоди, акт про надання правової допомоги від 18.10.2023, видатковий касовий ордер № 3 від 27.10.2023). В п. 3 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000, 00 грн. Як вказано вище, розмір гонорару погоджено між клієнтом (позивачем) та адвокатом у фіксованому розмірі, який (розмір) не змінився і на дату розгляду справи судом.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору № 15 між позивачем (клієнтом) та адвокатом складено та підписано акт про надання правничої допомоги від 18.10.2023, в якому сторони правочину зазначили, що послуги надані своєчасно, якісно та в повному обсязі у відповідності до умов договору про надання правничої допомоги № 15 від 18.10.2023 (п. 1 акту), вартість послуг сплачена у відповідності до умов договору та угоди про узгодження розміру гонорару (п. 3 акту). Факт оплати гонорару позивачем підтверджується також наявним в матеріалах справи видатковим касовим ордером № 3 від 27.10.2023.

Відповідачем не подано суду жодних належних та допустимих доказів у справі в розумінні ст. 76, 77 ГПК України, які б підтверджували неспівмірність витрат та наявність правових підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи є витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6 849, 00 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНИЯ ПРОМЕТЕЙ", вул. Потьомкінська, буд. 114, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ-АГРО", вул. Віталія Матусевича, буд. 41, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50065 ():

- 360 000, 00 грн. (триста шістдесят тисяч грн. 00 коп.) - заборгованості;

- 5 400, 00 грн. (п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору;

- 6 849, 00 грн. (шість тисяч вісімсот сорок дев`ять грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.01.2025, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці

Суддя Е.М. Олейняш