ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. Справа№ 910/18499/20 (910/12496/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича,

представника відповідача адвоката Лакусти О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна комерційна нерухомість"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 14.10.2024 (суддя Чеберяк П.П.)

у справі №910/18499/20 (910/12496/24)

за позовом розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна комерційна нерухомість"

про стягнення заборгованості в розмірі 235163609,93 грн,

в межах справи №910/18499/20

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" (код 32344814),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі № 910/18499/20 (910/12496/24) задоволено заяву про забезпечення позову та вжиті заходи до забезпечення позову.

Накладено арешт на всі банківські рахунки та все нерухоме й рухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна комерційна нерухомість" в межах ціни позову 235163609,93 грн, зокрема на:

- будівлю (літера Ш), загальною площею 783,50 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- будівлю (літера В), загальною площею 1146,5 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- будівлю (літера Т), загальною площею 1383,4 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- будівлю (літера Ю), загальною площею 1184,2 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- будівлю (літера Ч), загальною площею 1508,7 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- будівлю (літера Р), загальною площею 1128,8 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. З, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач 04.11.2024 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, зупинити дію ухвали Господарського суду міста Києва від 14.10.2024, що оскаржується, зупинити виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 14.10.2024, що оскаржується, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича про забезпечення позову у справі № 910/18499/20 (910/12496/24), здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Скаржник вважає, що ухвала як судове рішення є незаконною та необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам, встановленим частинами 1-5 статті 236 ГПК України.

Так, скаржник зазначає, що сума вартості 100% частки у статутному капіталі ТОВ "КМ Інвестпроект" в розмірі 137883375,49 грн, яку позивач має намір стягнути за поданим позовом у даній справі, та вартість шести будівель по вул. Саксаганського, 139, становить 296972447,38 грн, яка значно перевищує ціну позову (235163609,93 грн) у даній справі. Таке перевищення становить 61808837,45 грн.

Отже, за висновком скаржника, суду задля дотримання принципу співмірності було достатнього накласти арешт тільки на 100% частки у статутному капіталі ТОВ "КМ Інвестпроект" та частину будівель по вул. Саксаганського, 139. Дотримання судом першої інстанції принципу співмірності не призвело б до повного припинення господарської діяльності відповідача, як суб`єкта господарювання, внаслідок ухвалення оспорюваного судового рішення.

Таким чином, постановлення судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки та на все рухоме та нерухоме майно відповідача не відповідає вимогам щодо адекватності та співмірності, що стало наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача, як суб`єкта господарювання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10.12.2024.

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" арбітражний керуючий Охріменко О.О. подав відзив, у якому просив залишити оскаржувану ухвалу про забезпечення позову без змін з огляду на те, що вжиті судом першої інстанції заходи до забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

На переконання позивача, внаслідок вжиття судом заходів забезпечення позову у справі № 910/18499/20 (910/12496/24), шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки та все нерухоме й рухоме майно ТОВ "СКН "Сучасна комерційна нерухомість" в межах ціни позову 235163609,93 грн, жодні права відповідача не могли бути порушені, позаяк це майно вже було арештовано в рамках кримінального провадження.

Відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 про забезпечення позову у справі № 910/18499/20 (910/12496/24), сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Скасування ж зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

10.12.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2024 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядник майна ТОВ "Хімреактив" арбітражний керуючий Охріменко О.О. звернувся в Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна комерційна нерухомість" про стягнення заборгованості в розмірі 235163609,93 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "КМ Інвестпроект" від 30.09.2020 в частині оплати купленої частки вартістю 137883375,49 грн, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати, позивач нарахував та заявив до стягнення 80632512,14 грн інфляційних та 16647722,30 грн три відсотки річних за період з 01.10.2020 по 09.10.2024.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на всі банківські рахунки та все нерухоме й рухоме майно ТОВ "СКН "Сучасна комерційна нерухомість" в межах ціни позову 235163609,93 грн, зокрема на

будівлю (літера Ш), загальною площею 783,50 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

будівлю (літера В), загальною площею 1146,5 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

будівлю (літера Т), загальною площею 1383,4 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

будівлю (літера Ю), загальною площею 1184,2 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

будівлю (літера Ч), загальною площею 1508,7 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

будівлю (літера Р), загальною площею 1128,8 кв. м, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, корп. З, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що за час розгляду цього спору відповідач, як власник вищезазначеного нерухомого майна, може беззаперечно вчиняти з ним будь-які дії (продати, передати, подарувати, надати в забезпечення тощо), й таким чином уникнути відповідальності та настання для себе негативних наслідків за укладеним із боржником (ТОВ "Хімреактив") правочином.

Переслідуючи мету ефективного захисту прав учасників провадження у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви позивача, зазначивши, що застосування заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не має наслідком будь-яке перешкоджання господарській діяльності Товариства та спрямовано на запобігання ймовірним порушенням прав заявника і забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На думку колегії суддів, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована тим, що за час розгляду цього спору відповідач, як власник нерухомого майна, може безперешкодно вчиняти з ним будь-які дії (продати, передати, подарувати, надати в забезпечення тощо), й таким чином уникнути відповідальності та настання для себе негативних наслідків за укладеним із боржником (ТОВ "Хімреактив") правочином.

Тож, за умови винесення судового рішення у цій справі на користь позивача, фактично виконати це рішення буде не можливо через відсутність у відповідача майна, на яке органами примусового виконання рішень може бути звернуто стягнення та/або виконання судового рішення буде суттєво утруднено.

Колегія суддів зазначає, що твердження позивача про імовірність вчинення відповідачем дій з відчуження належного йому майна, ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджені будь-якими доказами. Правомочності щодо належного особі майна є очевидними. Але обставини, які можуть стати підставою неможливості чи утруднити в подальшому виконання рішення суду, мають існувати на момент звернення із заявою та вжиття судом заходів забезпечення позову. І саме на запобігання впливу таким обставинам в процесі виконання рішення суду покликаний інститут забезпечення позову.

Втім, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, поза як обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Колегія суддів зазначає, що позивач у заяві про забезпечення позову не наводить будь-яких фактичних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем чи намір вчинити дії, що могли бути розцінені як ухилення від виконання в майбутньому рішення суду про задоволення позову, а посилання на імовірність використання права з розпорядження майном ґрунтується лише на припущеннях, що не підтверджені жодними доказами.

При цьому, вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне відповідачу майно, в тому числі і на грошові кошти та об`єкти нерухомості, як зазначає відповідач в апеляційній скарзі, призвели до зупинки господарської діяльності товариства, що порушує охоронювані законом інтереси на отримання прибутку від провадження своєї основної діяльності.

Наведені обставини та норми чинного законодавства не були в повному обсязі враховані місцевим господарським судом при розгляді заяви позивача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову неправильно застосував приписи статті 136 ГПК України та не з`ясував наведені вище обставини справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі № 910/18499/20 (910/12496/24) - відмовити.

Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна комерційна нерухомість" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі № 910/18499/20 (910/12496/24) скасувати.

3. Відмовити у задоволенні заяви розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписаний 24.01.2025.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх