РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2024 року м. Чернігів справа № 927/892/24

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»,

, вул. Кропиви Костянтина, 59, селище Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Пласт Полімер»,

, вул. Житня, 30, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про стягнення 72 050,97 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Пласт Полімер», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 72 050,97 грн заборгованості за поставлений товар.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також ухвалою від 30.09.2024 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.09.2024, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у позовній заяві, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 09.12.2024.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 30.09.2024 є 09.12.2024.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 24.12.2024.

За приписами ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, судові рішення автоматично направляються в електронному виді до електронного кабінету (за наявності) учасників справи, а днем його вручення відповідно до ч. 5, 6 ст. 242 ГПК України є день такої доставки.

Відповідач ТОВ «Транс Пласт Полімер» відноситься до категорії осіб, зазначених у ч. 6 ст. 6 ГПК України та п. 10 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.

Проте, як встановив суд, відповідач не має офіційно зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», тобто до теперішнього часу не виконав свого обов`язку щодо такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, усі негативні наслідки, пов`язані з нереєстрацію Електронного кабінету, та як наслідок неотриманням судових рішень через Електронний суд, несе відповідач.

Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу вторинної сировини №01/04/2024 від 01.04.2024 в частині сплати повної вартості за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 72 050,97 грн.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

01.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Пласт Полімер» (далі Покупець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (далі Продавець) укладено договір купівлі-продажу №01/04/2024 (далі Договір).

Згідно з п.1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти вторинну сировину (Товар) та сплатити за неї суму, обумовлену в Специфікаціях.

За умовами п. 2.5, 2.7 Договору Товар постачається продавцем партіями. Одна партія складається з вторинної сировини, що утворилась на об`єкті Продавця. Обсяг кожної конкретної партії товару на об`єкті Продавця визначається під час прийому товару покупцем шляхом зважування на його обладнанні у присутності відповідальних осіб з обох сторін.

Оформлення передачі товару здійснюється шляхом складання супровідного документа (акта приймання-передачі товару, накладної чи іншого супровідного документа) по одному екземпляру для кожної сторони.

Загальна сума Договору складається з вартості Товару, переданого Покупцю протягом строку дії даного Договору на підставі всіх видаткових накладних на товар (п. 3.1 Договору).

Ціна Товару визначається сторонами у відповідних додатках (Специфікаціях) та додаткових угодах до даного договору (п. 3.2 Договору).

У п. 3.3 Договору Сторони домовились, що оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця протягом 3-х календарних днів з дати виставленого Продавцем відповідного рахунку-фактури.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар (вторинну сировину) на загальну суму 345 729,85 грн, на підтвердження чого надано видаткові накладні: №721 від 02.04.2024 на суму 1080,00 грн; №731 від 03.04.2024 на суму 2580,00 грн; №732 від 03.04.2024 на суму 2640,00 грн; №734 від 04.04.2024 на суму 2280,00 грн; №752 від 05.04.2024 на суму 6700,00 грн; №758 від 05.04.2024 на суму 49 600,00 грн; №769 від 08.04.2024 на суму 25 748,16 грн; №774 від 09.04.2024 на суму 1380,00 грн; №782 від 10.04.2024 на суму 8400,00 грн; №788 від 11.04.2024 на суму 49 239,36 грн; №809 від 12.04.2024 на суму 39 231,36 грн; №820 від 16.04.2024 на суму 9600,00 грн; №845 від 17.04.2024 на суму 8880,00грн; №858 від 18.04.2024 на суму 7920,00 грн; №870 від 18.04.2024 на суму 42 480,00 грн; №898 від 19.04.2024 на суму 7996,80 грн; №906 від 19.04.2024 на суму 38 931,12 грн; №916 від 22.04.2024 на суму 7923,05 грн; №923 від 23.04.2024 на суму 33 120,00 грн.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару: №245 від 02.04.2024 на суму 1080,00 грн; №250 від 03.04.2024 на суму 2580,00 грн; №251 від 03.04.2024 на суму 2640,00 грн; №253 від 04.04.2024 на суму 2280,00 грн; №258 від 05.04.2024 на суму 6700,00 грн; №259 від 05.04.2024 на суму 49 600,00 грн; №260 від 08.04.2024 на суму 25 748,16 грн; №262 від 09.04.2024 на суму 1380,00 грн; №264 від 10.04.2024 на суму 8400,00 грн; №267 від 11.04.2024 на суму 49 239,36 грн; №288 від 12.04.2024 на суму 39 231,36 грн; №295 від 16.04.2024 на суму 9600,00 грн; №299 від 17.04.2024 на суму 8880,00 грн; №300 від 18.04.2024 на суму 7920,00 грн; №301 від 18.04.2024 на суму 42 480,00 грн; №1180 від 19.04.2024 на суму 7996,80 грн; №1183 від 19.04.2024 на суму 38 931,12 грн; №1186 від 22.04.2024 на суму 7923,05 грн; №1190 від 23.04.2024 на суму 33 120,00 грн, а усього на загальну суму 345 729,85 грн.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого йому товару, сплативши позивачу кошти у розмірі 273 678,88 грн, на підтвердження чого надано платіжні інструкції: №1 від 08.04.2024 на суму 9696,67 грн; №2 від 09.04.2024 на суму 5583,33 грн; №3 від 15.04.2024 на суму 30 000,00 грн; №4 від 16.04.2024 на суму 19600,00 грн; №5 від 16.04.2024 на суму 25748,16 грн; №6 від 16.04.2024 на суму 4500,00 грн; №7 від 23.04.2024 на суму 1380,00 грн; №8 від 23.04.2024 на суму 8400,00 грн; №9 від 23.04.2024 на суму 49 239,36 грн; №11 від 24.04.2024 на суму 14 000,00 грн; №12 від 25.04.2024 на суму 11 500,00 грн; №13 від 26.04.2024 на суму 5000,00 грн; №14 від 03.05.2024 на суму 4231,36 грн; №19 від 06.05.2024 на суму 8880,00 грн; №18 від 06.05.2024 на суму 7920,00 грн; №20 від 06.05.2024 на суму 20000,00 грн; №26 від 22.05.2024 на суму 5000,00 грн; №29 від 24.05.2024 на суму 5000,00 грн; №47 від 22.07.2024 на суму 38 000,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 72050,97 грн.

У гарантійному листі від 29.04.2024 №29/04 відповідач гарантував позивачу оплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 161 082,33 грн (сума боргу станом на 29.04.2024) у строк до 03.05.2024.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати товару, 13.05.2024 позивач на адресу відповідача надіслав претензію-вимогу про сплату 120 050,97 грн (сума боргу станом на дату надсилання листа) протягом 5 днів, проте, як зазначає позивач, ця вимога відповідачем повністю виконана не була.

Доказів сплати спірної заборгованості відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 345 729,85 грн, який відповідно до п. 3.3 Договору останній мав оплатити у протягом 3-х календарних днів з дати виставленого Продавцем рахунку, проте взяті на себе зобов`язання виконав частково, сплативши лише 273 678,88 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 72 050,97 грн.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу вартість поставленого товару у встановлений строк у повному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 72 050,97 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Пласт Полімер» (, вул. Житня, 30, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (, вул. Кропиви Костянтина, 59, селище Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600) 72 050,97 грн заборгованості за поставлений товар та 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун