02 грудня 2024 рокуСправа № 921/534/23(500/4389/24)
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гевка В.Л.
розглянувши заяву б/н від 11.11.2024 документ сформований в системі "Електронний суд" (вх. № 8623 від 12.11.2024) представника Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - адвоката Борової Любов Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі №921/534/23(500/4389/24)
про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені
За участі учасників та їх представників:
Позивача: Хаварівський Ігор Володимирович (присутній до виходу суду до нарадчої кімнати);
Відповідача : не з`явився.
1. Суть та рух справи.
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/534/23(500/4389/24).
Рішення Господарського суду тернопільської області від 05.11.2024 у задоволені позову Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, вул. Грушевського, 8,м. Тернопіль, 46021 до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46025, Філія "Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вул. Промислова, 1, с. Острів, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47728 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, відмовлено.

12.11.2024 на адресу суду представником Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - адвокатом Боровою Любов Володимирівною надіслано заяву б/н від 11.11.2024 документ сформований в системі "Електронний суд" (вх. №8623 від 12.11.2024 (зареєстрована канцелярією суду)) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.11.2024 заяву б/н від 11.11.2024 (вх. №8623 від 12.11.2024 представника Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - адвоката Борової Любов Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/534/23(500/4389/24), прийнято до розгляду та призначенои судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у справі №921/534/23(500/4389/24) на 02.12.2024.

Представник позивача в судовому засіданні просив зменшити витрати на оплату професійної правової допомоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася.

У судовому засіданні 02.12.2024 суд видалився до тривалої нарадчої кімнати та після повернення з нарадчої кімнати ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину додаткового рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Правова позиція заявника (відповідача у справі).

У поданій суду заяві без номера від 11.11.2024 (вх.№8623 від 12.11.2024) про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України витрат на правову допомогу адвоката в сумі 15 000,00грн.

Зазначає, що за приписами ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вказані витрати підтверджено документами, наявними в матеріалах даної справи:

1. Копією договору про надання правової допомоги від 03.07.2023 р.;

2. Копією Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 01.07.2023 р.

2.1.Правова позиція позивача.

У клопотанні № без номера від 26.11.2024 (вх. № 9091 від 27.11.2024), відповідач зазначив, що заява відповідача, Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не визнається повністю з наступних причин.

Кошторисом видатків Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю у 2024 році не передбачено витрати на професійну правничу допомогу. Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю фінансується з державного бюджету тому на такі послуги кошти не передбачено.

В умовах воєнного стану, вкрай важливо забезпечити надходження до державного бюджету адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, які повинні сплатити підприємства, установи чи організації, згідно вимог статей 19, 20 Закон України «Про основи соціального захисту осіб з інвалідністю», що надають можливість Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю для фінансового забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю, у тому числі військовослужбовців, які отримали каліцтва, захворювання при захисті Батьківщини і дітей з інвалідністю, що набуває особливої актуальності в умовах війни.

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі викладеного вище можна констатувати наступне:

1. В умовах договору про надання правничої допомоги від 03 липня 2023 року між адвокатом Боровою Любов`ю Володимирівною та Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не встановлена фіксована плата за надання цих послуг, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), не міститися конкретний опис процесуальних та процедурних дій адвоката в інтересах клієнта, фактичний час, використаний на консультаційні послуги, підготовку проектів правових документів, заходи з представництва в судах або інших державних органах, складність, а також виключність справи щодо якої укладено договір про надання адвокатських послуг тощо.

2. Договором про надання правничої допомоги від 03 липня 2023 року не встановлено фіксований розмір гонорару адвоката, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не визначено кількість часу, витраченого адвокатом на виконання робіт (надання послуг).

3. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року по справі № 500/4389/24 прийнято до розгляду позовну заяву Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені. Однак, Договір про надання правничої допомоги підписаний сторонами 03 липня 2023 року, тобто за рік до ухвалення рішення про розгляд справи, крім того строк дії договору закінчується 02 липня 2024 року.

4. В додатках до заяви про ухвалення додаткового рішення про надання правничої допомоги відсутні відомості про фактичну виплату Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» коштів на виплату професійної правничої допомоги.

5. Фактично оплата за професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. визначена не у Договорі про надання правничої допомоги підписаний сторонами 03 липня 2023 року, а у Акті приймання-передачі від 08.11.2024 року.

6. Визначення в Акті приймання-передачі від 08.11.2024 року оплата за професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. є неспівмірною із фактично наданим обсягом юридичної допомоги.

7. Також вважаємо, що вказана в заяві представника Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» адвоката Борової Любові Володимирівни сума витрат на професійну правничу допомогу не обґрунтована і неспівмірна до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторони.

8. В Акті приймання-передачі від 08.11.2024 року вказане не чинне свідоцтво адвоката Борової Любові Володимирівни ТР № 000236 від 04.10.2047 року.

9. Кошторисом видатків Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю у 2024 році не передбачено витрати на професійну правничу допомогу. Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю фінансується з державного бюджету тому на такі послуги кошти не передбачено.

3. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд, ухвалюючи додаткове рішення. Фактичні обставини, встановлені судом у розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.1. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд, ухвалюючи додаткове рішення.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Із змісту статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1,3 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У позовній заяві позивачкою зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у наведеній справі, а саме в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частин 3-6 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Приписами статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- договір про надання правничої допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

- за своєю правовою природою договір про надання правничої допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правничої допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

3.2. Суд, розглянувши та надавши оцінку вказаній заяві щодо покладення на Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 15 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, задовольняє її частково, з огляду на таке.

На обґрунтування поданої заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46025, Філія "Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, представником відповідача надано суду копії : Договору від 03.07.2024 про надання правової допомоги та Акту приймання-передачі послуг від 08.11.2024 на суму 15 000,00 грн.

У відповідності до наданих доказів заявник стверджує, що адвокатом Боровою Л.В. яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №ТР000236 від 04.10.2018, під час розгляду даної справи відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу адвоката на загальну суму 15 000,00 грн.

Оцінивши подану адвокатом позивачки заяву із додатками до неї, у сукупності із позовними вимогами, судом встановлено таке.

03.07.2023 між Адвокатом Боровою Любов Володимирівною та адвокатом Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» укладено Договір про надання правової допомоги.

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором Адвокат зобов`язується надати Замовнику та його структурним підрозділам визначену цим Договором правову допомогу щодо захисту інтересів останнього в органах прокуратури, внутрішніх справ, інших органах дізнання, досудового слідства, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, усіх судах, в тому числі, але не обмежуючись районних (місцевих), апеляційних судах, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному суді України, з усіма правами представника й захисника в кримінальному та цивільному процесах, а Замовних зобов`язується оплатити такі послуги. (п.1.1. Договору).

Пунктом 4.1. Договору, за надані послуги Замовник протягом 10 робочих днів з дати підписання акту про надання послуг виплачує Адвокату в безготівковій формі плату згідно з актами виконаних робіт.

Так, матеріалами справи підтверджується, що представництво інтересів відповідача під час розгляду даної справи в Господарському суді Тернопільської області здійснювалось адвокатом Боровою Л.В.

З акту приймання-передачі від 08.11.2024 вбачається, що згідно договору про надання правової допомоги від 03.07.2023, адвокатом відповідача Боровою Л.В. надано такі послуги, як: повний супровід судової справи № 921/534/23 (500/4389/24) та представництво інтересів ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - як суді першої інстанції, в тому числі: підготовка та написання позовної заяви з всіма додатками (в тому числі аналіз первинних та інших документів Клієнта, аналіз судової практики в подібних правовідносинах з урахуванням правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України) та судові засідання.

Разом з цим у вказаному Акті не деталізовано обсягу, затраченого часу, ціни в розрізі кожної із правових послуг окремо.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви, так і відзиву на позов, оскільки з огляду на положення частин 5-7 статті 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 6 статті 129 ГПК передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Одночасно суд зауважує, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Однак, слід зазначити, що передбачене частиною 6 статті 129 ГПК України поняття "істотне перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку" є оціночним і залежить від конкретних обставин справи.

Із змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що адвокатом відповідача заявлено про орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які сторона очікувала понести у зв`язку із розглядом даної справи, в розмірі 15 000,00 грн.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Також, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

В той же час, позивач у наданому суду клопотанні (вх. №9091 від 27.11.2024), вказуючи на не співмірність та завищення розміру витрат на правничу допомогу, просив зменшити заявлений адвокатом відповідача розмір витрат на правничу допомогу, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №911/3386/17, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18).

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18).

Із змісту частин 5, 6 статті 126 ГПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію": "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність."

З врахуванням наведеного, беручи до уваги складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, беручи до уваги те, що дана справа не є складною, а також, керуючись, зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність розміру заявлених до стягнення витрат, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України, суд погоджується з позицією позивача про те, що заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу (15 000грн) не відповідає критеріям співмірності.

Відтак, дотримуючись критерію розумності, співмірності між ціною позову, обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами на оплату адвокатських послуг, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В решті витрати на професійну правничу допомогу судом покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 234, 235, 244, з 253 по 259 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Ухвалити у справі № 921/534/23(500/4389/24) додаткове рішення.

2. Заяву б/н від 11.11.2024 (вх. №8623 від 12.11.2024), подану через систему "Електронний суд", представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №921/534/23(500/4389/24), задовольнити частково.

3. Стягнути з Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 46025, м. Тернопіль, вул. О. Кульчицької, 8 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення, відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Стягувач - Дочірньє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (46025, м. Тернопіль, вул. О.Кульчицької, 8, );

Боржник - Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Грушевського, 8,м. Тернопіль, 46021, ).

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його підписання суддею (суддями) та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статті з 253 по 259 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 02.01.2025.

Повний текст додаткового рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Суддя В.Л. Гевко