ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. Справа№ 910/11014/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023

у справі № 910/11014/23 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

про стягнення 2 434 796 399,51 грн

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги» про стягнення 2 258 699 132,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 у частині оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просив суд стягнути 2 258 699 132,04 грн, з яких: 824 027 039,97 грн основного боргу, 64 661 685,69 грн 3% річних, 158 340 278,76 грн інфляційних втрат, 791 052 385,18 грн пені та 420 617 742,44 грн штрафу.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив збільшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 824027039,97 грн. основного боргу, 76543617,31 грн. інфляційних втрат, 673080516,21 грн. пені, 55760546,25 грн. 3% річних та 805384679,77 грн. штрафу, яка була прийнята судом до розгляду.

Відповідач проти позову частково заперечував, вказуючи, що заборгованість за спірний період погашена повністю, в тому числі після подання позивачем даного позову. За результатами складання сторонами акту приймання-передачі послуги припиняється первісне зобов`язання користувача щодо оплати планової вартості послуги шляхом його заміни новим, а саме - зобов`язанням зі сплати фактично наданої послуги за відповідний розрахунковий період, тобто зобов`язання зі сплати планових платежів існує лише впродовж розрахункового періоду та закінчується в останній календарний день розрахункового місяця; враховуючи приписи Постанови № 766 за період з 08.04.2020 по 27.01.2021 позивач не має права застосовувати до відповідача відповідальність за порушення строків розрахунків у вигляді пені та штрафу; відповідач надав контррозрахунок, у якому строк нарахування 3% річних по кожному плановому платежу обмежив останнім календарним днем розрахункового місяця; щодо пені та штрафу за період з 27.01.2021 по 30.06.2022 відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності; вказував, що з 24.02.2022 настали форс-мажорні обставини, тому строк виконання зобов`язань з оплати за цей період відклались на підставі п. 10.1. Договору; постановою НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 були надані настанови учасникам ринку електричної енергії зупинити з 27.02.2022 нарахування штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/11014/23, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.03.2024, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 3% річних у розмірі 31 342 717,63 грн, пені у розмірі 38 562 108,24 грн, штраф у розмірі 38 727 408,49 грн та судовий збір у розмірі 41 912,79 грн. Закрито провадження в частині стягнення 513 981 039,97 грн основного боргу.

08.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.04.2024, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 в частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу, пені, 3% річних, в іншій частині рішення залишити без змін. Просило відшкодувати відповідачу за рахунок позивача витрати оплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування усіх обставин справи та без з`ясування обставин, що мали значення для справи.

Скаржник наголошував на тому, що зобов`язання користувача зі сплати планових платежів існує лише впродовж розрахункового періоду, тобто закінчується в останній календарний день розрахункового місяця, а зобов`язання зі здійснення фактичної оплати розпочинається у строк, встановлений п. 5.5 Договору - з моменту отримання акту приймання-передачі послуги. Однак, судом першої інстанції не були враховані такі доводи відповідача і, відповідно, при перевірці розрахунку застосовано більший період нарахувань.

Крім того відповідач вказував, що ним ставилися під сумнів надані позивачем докази на підтвердження надсилання актів наданих послуг, починаючи з липня 2021 року, оскільки наданий опис не містить жодних даних про дату відправки, напис перевірено ТОВ «ТЕКС ЕКСПРЕС» і дата не дають можливість стверджувати, коли насправді така відправка була здійснена. Однак, судом першої інстанції не було надано оцінки цим доводам відповідача.

За доводами скаржника нарахування штрафу у розмірі 7% взагалі неможливо, оскільки за увесь спірний період не було прострочення оплати планових чи фактичних платежів більше ніж на 30 днів. У той же час, через застосування судом підходу, за яким зобов`язання відповідача по оплаті вартості планових обсягів припиняється не з закінченням розрахункового місяця, а з настанням обов`язку з оплати вартості фактичних обсягів, було прийнято неправомірне рішення щодо стягнення 38 727 408,49 грн штрафу.

Також скаржник вказував, що на сьогоднішній день, через настання форс-мажорних обставин, унеможливлено виконання зобов`язань з боку ТОВ «Київські енергетичні послуги» у повному обсязі, про що воно повідомило ПрАТ «НЕК «Укренерго» листом №25/4/7/5/7650 від 03.03.2022, у відповідності до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 та п. 10.1 Договору.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин Товариство отримало Сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати №3200-23-0754 від 15.02.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено, що введення воєнного стану унеможливило виконання Договору в частині обов`язку з оплати послуг з передачі електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 з 24.02.2022 по 15.03.2023.

На переконання відповідача, ним надано належне обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між введенням воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, отже позовні вимоги ПРАТ «НЕК «Укренерго» щодо стягнення будь-яких штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 24.02.2022 по даний час є передчасними.

За доводами скаржника, правова позиція щодо обов`язковості рішень Регулятора для учасників ринку була викладена в постановах КГС ВС у справах № 911/782/21, № 908/1006/21. Правомірність згаданої позиції також підтверджується постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 912/1941/21. Таким чином, саме з 27.02.2022 учасники ринку електричної мали зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» просило суд поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що рішення відповідачем було фактично отримано лише 18.03.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2024 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» у судовій справі № 910/11014/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Євсіков О.О.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» не погодившись з висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат, 3% річних, пені, штрафу і 100 000,00 грн основного боргу, звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 08.04.2024, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 в частині відмови у позові про стягнення інфляційних витрат, 3% річних, пені, штрафу і 100 000,00 грн основного боргу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних, пені, штрафу - задовольнити повністю; в частині 100 000,00 грн основного боргу - провадження закрити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

ПрАТ «НЕК «Укренерго» вказувало, що висновок суду щодо відмови в нарахуванні інфляційний втрат не відповідає обставинам справи, а також свідчить про неправильне застосування місцевим господарським судом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також неврахування дійсної актуальної позиції Верховного Суду з даного питання.

Скаржник не погоджується з висновком суду щодо застосування до спірних правовідносин постанова НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», вказуючи, що настанови НКРЕКП унеможливлюють нарахування і стягнення пені за Договором з 26.04.2022.

Посилаючись на тлумачний словник, позивач наголошував на тому, що зміст пп. 16. п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 може тлумачитись як порада (рекомендація), а не як обов`язкова до виконання вказівка.

Також скаржник вказував, що у справах за участю НЕК «Укренерго» місцевими господарськими судами прийнято низку судових рішень, що набрали законної сили, якими задоволено позовні вимоги про стягнення пені за договорами на ринку електричної енергії, нарахованої саме за період воєнного стану, зокрема у справах № 911/2144/22, № 910/1926/23, № 910/1495/23, № 910/2211/23, № 910/4871/23, № 910/4723/23, № 910/7022/23, № 910/15184/21 (910/1785/23), № 911/1102/23, № 910/15867/21, № 905/136/23, № 903/830/23, № 918/14073/23, № 918/699/23, № 910/10991/23.

Позивач наголошував на тому, що положення постанови НКРЕКП не може мати переваги над нормами закону, а оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні пені і штрафу (з посиланням на Постанову № 332) суперечить нормам ЦК України, ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а також не відповідає умовам Договору.

Також позивач вказував, що відмовляючи частково у стягненні нарахованих пені та 3% річних, суд першої інстанції зазначив про помилковість розрахунку позивача, зокрема через неврахування відповідачем платежів та узагальнив недоліки розрахунку, без деталізації, без прикладів, без зазначення, які саме платежі відповідача, на думку суду, не були враховані позивачем.

Крім того суд відмовив у позові в частині 310 046 000,00 грн (сплачених до подання позовом 11.07.2023), проте відповідач 30.06.2023 сплатив суму на 100 000,00 грн меншу (2 591 072,61 грн), що підтверджується Інформацією АТ «Ощадбанк». Отже, до подання позову сплачено 309 946 000,00 грн, відтак в частині 100 000,00 грн відмова у позові не є обґрунтованою. У цій частині вимог провадження у справі могло бути закрите у зв`язку з погашенням боргу після подання позову (за відсутності предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» також просило поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що повний текст оскаржуваного рішення складено 15.03.2024. При цьому копія повного рішення надіслана до НЕК «Укренерго» 15.03.2024 (п`ятниця) через сервіс «Електронний кабінет» ЄСІТС, час доставки 20:05. Відтак днем вручення копії оскаржуваного рішення позивачу є 18.03.2024 (наступний за 15.03.2024 робочий день).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у судовій справі № 910/11014/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Євсіков О.О.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/11014/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційних скарг до надходження матеріалів справи № 910/11014/23 до Північного апеляційного господарського суду.

22.04.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/11014/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/11014/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.05.2024.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 поновлено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/11014/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 910/11014/23. Об`єднано в одне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 у справі № 910/11014/23. Спільний розгляд апеляційних скарг призначено на 22.05.2024.

13.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу ТОВ «Київські енергетичні послуги» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 в частині задоволення позову у справі № 910/11014/23 - без змін.

22.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 у справі № 910/11014/23 відкладено на 26.06.2024.

Судове засідання 26.06.2024 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 призначити на 07.08.2024.

Судове засідання 07.08.2024 не відбулось, у зв`язку із перебуванням суддів Барсук М.А. та Пономаренка Є.Ю. у відпустках.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 призначено на 09.10.2024.

У судовому засіданні 09.10.2024 оголошено перерву до 11.12.2024, у зв`язку з необхідністю здійснення судом апеляційної інстанції перевірки здійсненого судом першої інстанції розрахунку.

Судове засідання 11.12.2024 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 призначено на 18.12.2024.

У судове засідання 18.12.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши доводи апелянтів, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обидві апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019 між ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» (оператор системи передачі/ОСП) та ТОВ «Київські енергетичні послуги» (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від № 0205-02024 (далі - Договір).

Суд зауважує, що у період з січня 2021 року по серпень 2021 року діяв Договір в редакції додаткової угоди від 14.08.2019, умови якого передбачають, що у відповідача виник обов`язок здійснити поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП наступним чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів:

2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 6.5 Договору в редакції додаткової угоди від 14.08.2019, користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

У період з вересня 2021 року по грудень 2021 року діяв Договір в редакції додаткової угоди № 4 від 21.09.2021, що передбачав, що у відповідача виник обов`язок здійснити поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП наступним чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.5 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 21.09.2021 користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

У період з січня 2022 року по грудень 2022 року діяв Договір в редакції додаткової угоди від 28.12.2021, що передбачав, що у відповідача виник обов`язок здійснити поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.5 Договору в редакції додаткової угоди від 28.12.2021 користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів наданих послуг, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

У період з січня 2023 року по травень 2023 року діяв Договір в редакції додаткової угоди від 26.12.2022, він передбачав, що у відповідача виник обов`язок здійснити поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - до15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 5.5 Договору в редакції додаткової угоди від 26.12.2022 користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Також сторони в п. 6.7 Договору в редакції Додаткової угоди від 14.08.2019 погодили, що при повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій.

Відповідно до п. 5.7 Договору в редакції Додаткової угоди від 21.09.2021 та від 28.12.2021 за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача.

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з передачі електричної енергії за Договором в період з січня 2021 по травень 2023 (спірний період), що підтверджується підписаними між сторонами Актами приймання-передачі послуги, а саме:

1) Акт приймання-передачі послуги датований 31.01.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 660 325,500 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в січні 2021 року, становить 232 907 369,06 грн з ПДВ;

2) Акт приймання-передачі послуги датований 28.02.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 713 691,452 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в лютому 2021 року, становить 251730394,19 грн з ПДВ;

3) Акт приймання-передачі послуги датований 31.03.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 638122,332 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в березні 2021 року, становить 225075956,45 грн з ПДВ;

4) Акт приймання-передачі послуги датований 30.04.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 552946,781 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в квітні 2021 року, становить 195033176,81 грн з ПДВ;

5) Акт приймання-передачі послуги датований 31.05.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 480967,637 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в травні 2021 року, становить 169644981,05 грн з ПДВ;

6) Акт приймання-передачі послуги датований 30.06.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 509556,810 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в червні 2021 року, становить 179728839,79 грн з ПДВ;

7) Акт приймання-передачі послуги датований 31.07.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 576665,025 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в липні 2021 року, становить 203398980,96 грн з ПДВ;

8) Акт приймання-передачі послуги датований 31.08.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 506394,827 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в серпні 2021 року, становить 178613557,80 грн з ПДВ;

9) Акт приймання-передачі послуги датований 30.09.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 511860,420 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в вересні 2021 року, становить 180541359,90 грн з ПДВ;

10) Акт приймання-передачі послуги датований 31.жовтня 2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 628 691,638 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в жовтні 2021 року, становить 221 749 599,79 грн з ПДВ;

11) Акт приймання-передачі послуги датований 30.11.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 660 325,500 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в листопада 2021 року, становить 222292503,07 грн з ПДВ;

12) Акт приймання-передачі послуги датований 31.12.2021, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 750905,381 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в грудні 2021 року, становить 264856342,37 грн з ПДВ;

13) Акт приймання-передачі послуги датований 31.01.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 720407,908 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в січні 2022 року, становить 298802147,18 грн з ПДВ;

14) Акт приймання-передачі послуги датований 28.02.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 599597,645 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в лютому 2022 року, становить 248693916,02 грн з ПДВ;

15) Акт приймання-передачі послуги датований 31.03.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 356386,984 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в березні 2022 року, становить 147817916,58 грн з ПДВ;

16) Акт приймання-передачі послуги датований 30.04.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 415832,379 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в квітні 2022 року, становить 172473964,18 грн з ПДВ;

17) Акт приймання-передачі послуги датований 31.05.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 367833,248 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в травні 2022 року, становить 152565460,61 грн з ПДВ;

18) Акт приймання-передачі послуги датований 30.06.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 417930,822 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в червні 2022 року, становить 173344331,18 грн з ПДВ;

19) Акт приймання-передачі послуги датований 31.07.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 446539,526 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в липні 2022 року, становить 185210306,12 грн з ПДВ;

20) Акт приймання-передачі послуги датований 31.08.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 475773,639 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в серпні 2022 року, становить 197335680,70 грн з ПДВ;

21) Акт приймання-передачі послуги датований 30.09.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 488283,081 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в вересні 2022 року, становить 202524196,94 грн з ПДВ;

22) Акт приймання-передачі послуги датований 31.10.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 508688,864 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в жовтні 2022 року, становить 210987862,74 грн з ПДВ;

23) Акт приймання-передачі послуги датований 30.11.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 461164,124 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в листопаді 2022 року, становить 191276121,38 грн з ПДВ;

24) Акт приймання-передачі послуги датований 31.12.2022, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 568835,639 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в грудні 2022 року, становить 235934820,31 грн з ПДВ;

25) Акт приймання-передачі послуги датований 31.01.2023, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 571732,315 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в січні 2023 року, становить 260902037,70 грн з ПДВ;

26) Акт приймання-передачі послуги датований 28.02.2023, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 570231,483 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в лютому 2023 року, становить 260217154,03 грн з ПДВ;

27) Акт приймання-передачі послуги датований 31.03.2023, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 584675,303 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в березні 2023 року, становить 266808389,06 грн з ПДВ;

28) Акт приймання-передачі послуги датований 31.04.2023, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 553813,010 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в квітні 2023 року, становить 285933657,06 грн з ПДВ;

29) Акт приймання-передачі Послуги датований 31.05.2023, відповідно до якого фактичний обсяг встановить 521374,617 МВт*год, фактична вартість послуги, наданої в травні 2023 року, становить 269185714,75 грн з ПДВ.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо неможливості, починаючи з липня 2021 року, встановити момент направлення актів наданих послуг, оскільки здійснення оплат пов`язано не з моментом отримання акта наданих послуг, а на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», відтак відповідач не позбавлений був можливості самостійно сформувати рахунок в електронному вигляді для здійснення оплати за отриману послугу.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що станом на дату звернення ним до суду (позовна заява надійшла до суду 11.07.2023) сума заборгованості відповідача по сплаті вартості переданої електроенергії становила 824 027 039,97 грн.

Досліджуючи подані сторонами банківські виписки про рух коштів на рахунках, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач не врахував здійснені відповідачем оплати 02.02.2023 на суму 41 161,51 грн; 10.02.2023 на суму 41 161,51 грн; 13.02.2023 на суму 71 161,51 грн; 16.02.2023 на суму 23 006,16 грн; 20.02.2023 на суму 41 161,51 грн; 24.02.2023 на суму 41 161,50 грн; 10.03.2023 на суму 36 506,88 грн; 20.03.2023 на суму 36 506,88 грн; 29.03.2023 на суму 23,97 грн; 20.04.2023 на суму 41 304,00 грн; 09.06.2023 на суму 36 141,00 грн; 20.06.2023 на суму 36 141,00 грн.

Утім вказані докази оплати були враховані судом першої інстанції під час здійснення ним власного розрахунку.

З наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій та банківських виписок, що подані відповідачем 21.11.2023 та 12.12.2023, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на дату вирішення справи судом першої інстанції основний борг відповідача за Договором за спірний період є таким, що погашений, що підтверджується такими платежами: 30.06.2023 на суму 2591072,61 грн; 30.06.2023 на суму 7683055,72 грн; 30.06.2023 на суму 101279995,70 грн; 30.06.2023 на суму 45400000,00 грн; 30.06.2023 на суму 14999927,39 грн; 30.06.2023 на суму 68202376,14 грн; 30.06.2023 на суму 28716141,00 грн; 30.06.2023 на суму 36482,86 грн; 30.06.2023 на суму 41036948,58 грн; 20.07.2023 на суму 1283127,22 грн; 28.07.2023 на суму 991743,29 грн; 31.07.2023 на суму 31127,22 грн; 31.07.2023 на суму 4350033,05 грн; 31.07.2023 на суму 59835096,44 грн; 31.07.2023 на суму 7726024,04 грн; 31.07.2023 на суму 72273975,96 грн; 30.08.2023 на суму 601272,00 грн;31.08.2023 на суму 6486796,81 грн; 31.08.2023 на суму 73513203,19 грн; 31.08.2023 на суму 116390698,03 грн; 31.08.2023 на суму 21709301,97 грн; 31.08.2023 на суму 6980214,79 грн; 31.08.2023 на суму 4415,40 грн; 31.08.2023 на суму 25032499,92 грн; 31.08.2023 на суму 7252097,81 грн; 12.09.2023 на суму 1347,45 грн; 12.09.2023 на суму 123830886,23 грн.

Таким чином до подання позову відповідачем було сплачено позивачу 309 946 000,00 грн. Решта суми заборгованості сплачена відповідачем під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Враховуючи, що грошові кошти у розмірі 309 946 000,00 грн були сплачені відповідачем до звернення позивача з даним позовом до суду, позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 309 946 000,00 грн не підлягав задоволенню.

Разом з цим, оскільки решта суми заборгованості у розмірі 514 081 039,97 грн була сплачена після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, провадження у цій частині вимог підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за ті платежі, що повинні були бути сплачені у період з лютого 2021 року по травень 2023 року, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами справи, відповідач здійснював оплату вартості електроенергії з простроченням.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних та інфляційні не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до 3% річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У постановах від 04.07.2023 у справі № 910/10061/22 та від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21 Верховним Судом зазначено, що при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язаними та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Наведене дає підстави для висновку, що зобов`язання відповідача по оплаті вартості планових обсягів припиняється не з закінченням розрахункового місяця, а з настанням обов`язку з оплати вартості фактичних обсягів (п. 6.5/5.5 Договору).

У зв`язку з чим колегією суддів визнаються неспроможними доводи відповідача, що зобов`язання користувача зі сплати планових платежів існує лише впродовж розрахункового періоду, тобто закінчується в останній календарний день розрахункового місяця.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правильність розрахунку процентів річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач здійснював нарахування процентів річних та інфляційних втрат не на прогнозовані суми (планові платежі) кожного періоду та по дату складення акту приймання-передачі послуги, а збільшував в розрахунку планових платежів суму таких платежів без зміни строку розрахунку. До прикладу, у лютому 2021 року мали бути здійсненні такі платежі:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів:

2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

Прогнозований обсяг у лютому 2021 року складав 631 959 980 кВт*год. Ставка тарифу - 293,93 грн/МВт*год. Відтак плановий обсяг 1 платежу становив 44580479,26 грн з ПДВ.

Отже, у випадку відсутності зі сторони відповідача будь-яких оплат у лютому 2021 року, розрахунок заборгованості по планових платежах мав виглядати наступним чином:

ПлатіжПрогнозована сума до сплатиПеріод сплатиСума заборгованостіПеріод прострочення
144 580 479,26до 05.02.202144 580 479,2606.02.2021-22.03.2021
244 580 479,26до 10.02.202144 580 479,2611.02.2021-22.03.2021
344 580 479,26до 15.02.202144 580 479,2616.02.2021-22.03.2021
444 580 479,26до 20.02.202144 580 479,2621.02.2021-22.03.2021
544 580 479,26до 25.02.202144 580 479,2626.02.2021-22.03.2021

або, у випадку здійснення обрахунку заборгованості накопичувальним підсумком:

ПлатіжПрогнозована сума до сплатиПеріод сплатиСума заборгованостіПеріод прострочення
144 580 479,26до 05.02.202144 580 479,2606.02.2021-10.02.2021
244 580 479,26до 10.02.202189 160 958,5211.02.2021-15.02.2021
344 580 479,26до 15.02.2021133 741 437,7816.02.2021-20.02.2021
444 580 479,26до 20.02.2021178 32 917,0421.02.2021-25.02.2021
544 580 479,26до 25.02.2021222 902 396,3026.02.2021-22.03.2021

Натомість розрахунок позивача виглядає таким чином:

ПлатіжПрогнозована сума до сплатиПеріод сплатиСума заборгованості на яку позивач здійснює нарахування 3% річних та інф.втратПеріод прострочення заявлений позивачем
144 580 479,26до 05.02.202144 580 479,2606.02.2021-22.03.2021
244 580 479,26до 10.02.202189 160 958,5211.02.2021-22.03.2021
344 580 479,26до 15.02.2021133 741 437,7816.02.2021-22.03.2021
444 580 479,26до 20.02.2021178 32 917,0421.02.2021-22.03.2021
544 580 479,26до 25.02.2021222 902 396,3026.02.2021-22.03.2021

Тобто, на 1-й платіж позивач нарахував проценти річні та інфляційні втрати з весь період прострочення, а також надалі додатково включив суму 1-го платежу в 2-й, 3-й, 4-й та 5-й платіж, отже позивач ще 4 рази додатково здійснив нарахування процентів річних та інфляційних втрат на вказаний платіж.

Така ж сама ситуація із другим, третім та четвертим плановими платежами, на які декілька разів здійснено нарахування позивачем процентів річних та інфляційних втрат.

Тобто позивач фактично штучно збільшив суму заборгованості в мінімум три рази, на яку здійснив нарахування процентів річних та інфляційних втрат.

Аналогічний розрахунок заборгованості здійснено позивачем по кожному місяцю за заявлений період з лютого 2021 року по травень 2023 року.

Крім того, перевіряючи розрахунок процентів річних та інфляційних втрат стосовно планових платежів, колегією суддів встановлено, що позивач у своєму розрахунку не враховує здійснені відповідачем у такі періоди платежі, що зменшували розмір зобов`язання та, відповідно, змінювали періоди прострочення.

Детальний розрахунок сум заборгованості інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу, що здійснений апеляційним господарським судом, долучається до матеріалів справи у вигляді додатку до даної постанови.

Здійснивши власний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, колегією суддів встановлено, що період прострочення по платежам за планові обсяги та фактичні обсяги не охоплював проміжки часу, що складали б календарний місяць і більше, тож були відсутніми підстави для нарахування інфляційних втрат за заявлений позивачем період, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Таким чином судом першої інстанції враховані правові позиції Верховного Суду у постанові від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16, тоді як позивачем при зверненні до суду апеляційної інстанції цих висновків не спростовано. Отже доводи позивача щодо не зрозумілості доводів та мотивів суду першої інстанції, з яких останній виходив під час здійснення розрахунку, відхиляються судом апеляційної інстанції за неспроможністю.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних, встановивши заборгованість та періоди прострочення у виконанні грошового зобов`язання і не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір 3% річних, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 18 827 067,48 грн, відтак позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу за період з лютого 2021 року по травень 2023 року, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до 28.12.2021 термін оплати планових платежів за Договором (1/5 планових обсягів) спливав в такі етапи: на другий банківський день розрахункового місяця та, відповідно, 10, 15, 20, 25 числа розрахункового місяця, тоді-як строк оплати вартості фактично спожитих обсягів за Договором настає протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту приймання-передачі послуги, а за редакцією Договору, викладеною в Додатковій угоді від 28.12.2021, термін оплати фактичних обсягів настає 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.7 в редакції Додаткової угоди від 14.08.2019 Договору передбачено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Відтак, як встановлено судом вище, враховуючи постійне здійснення відповідачем оплат, період прострочення по платежам за планові обсяги та фактичні обсяги не охоплював проміжки часу, що складали б повний календарний місяць (30 календарних днів) і більше, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу відсутні.

Отже суд апеляційної інстанції відмовляє позивачу у стягненні з відповідача штрафу.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені, колегія суддів зазначає таке.

Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як Регулятор, прийняла у межах своїх повноважень постанову від 25.02.2022 № 332 з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду та діє відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Натомість підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 констатував, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись нимиу своїй господарській діяльності.

Враховуючи, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому Законами України було неодноразово продовжено і по цей час, з 24.02.2022 зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відтак висновок суду першої інстанції, що нарахування штрафних санкцій зупиняється з 26.04.2022 на підставі постанови НКРЕКП № 332 в редакції постанови від 26.04.2022 №413 є помилковим.

Колегія суддів перевіряючи здійснений позивачем розрахунок пені, встановила, що позивач нараховує пеню за весь період існування зобов`язання з оплати вартості планових платежів, однак у своєму розрахунку позивач знову не враховував здійснені відповідачем у такі періоди платежі, що, відповідно, зменшують розмір зобов`язання, змінюють період прострочення і т.д., а також нараховував такі на завищені в декілька разів суми.

Здійснивши власний розрахунок пені за період заборгованості з лютого 2021 року до 24 лютого 2022 року, встановивши суми заборгованості та періоди прострочення виконання грошового зобов`язання боржника, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір пені, який підлягає стягненню з боржника на користь позивача, складає 4 103 367,51 грн, отже позов в частині стягнення пені підлягав частковому задоволенню.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на прийняті місцевими господарськими судами судові рішення щодо стягнення пені за договорами на ринку електричної енергії, нарахованої саме за період воєнного стану, зокрема у справах № 911/2144/22, № 910/1926/23, № 910/1495/23, № 910/2211/23, № 910/4871/23, № 910/4723/23, № 910/7022/23, № 910/15184/21 (910/1785/23), № 911/1102/23, № 910/15867/21, № 905/136/23, № 903/830/23, № 918/14073/23, № 918/699/23, № 910/10991/23.

Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 дійшов висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

У зв`язку з чим, колегією суддів відхиляються доводи позивача, що положення постанови НКРЕКП № 332 не мають переважної сили над нормами закону, а оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні пені і штрафу суперечить нормам ЦК України, ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», не відповідає умовам Договору.

Щодо доводів відповідача про звільнення його від відповідальності у зв`язку з введенням воєнного станку, то колегія суддів враховує таке.

Відповідно до розділу 10 Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин. Доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України чи іншим компетентним органом, установою.

Між тим відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності щодо пені та штрафу за період з 27.01.2021 по 30.06.2022, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжувався та тривав до 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так, указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні із 24.02.2022 було введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено і такий триває на даний час.

Відтак строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, зокрема, в частині штрафу та пені, позивачем не пропущено.

З огляду на викладене в сукупності, суд доходить висновку, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 514 081 039,97 грн підлягає закриттю, а позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» 18 827 067,48 грн 3% річних та 4 103 367,51 грн пені,

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржене апелянтами рішення господарського суду у даній справі - скасуванню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, який передбачає, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 у справі № 910/11014/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2023 у справі № 910/11014/23 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

4. Провадження у справі № 910/11014/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» в частині стягнення 514 081 039,97 грн основного боргу закрити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31; ідентифікаційний код 41916045)

на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227)

18 827 067,48 грн (вісімнадцять мільйонів вісімсот двадцять сім тисяч шістдесят сім гривень сорок вісім копійок) 3% річних,

4 103 367,51 грн (чотири мільйони сто три тисячі триста шістдесят сім гривень п`ятдесят одну копійку) пені,

8 847,08 грн (вісім тисяч вісімсот сорок сім гривень вісім копійок) судового збору за подання позовної заяви.

6. В задоволенні решти позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» відмовити.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31; ідентифікаційний код 41916045)

на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227)

363,70 грн (триста шістдесят три гривні сімдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31; ідентифікаційний код 41916045)

237 949,82 грн (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень вісімдесят дві копійки) судового збору за подання апеляційної скарги.

9. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

10. Матеріали справи № 910/11014/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.01.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук