ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3002/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, Одеська обл., м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; )

до відповідача: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бабеля, буд. 2; )

про стягнення 173 550,60 грн;

представники сторін:

від позивача Жосан Т.Ю.,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про стягнення 173 550,60 грн заборгованості за спожиту електричну енергію.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про закупівлю електричної енергії у постачальника № 45-22 від 01.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем та спожитої відповідачем у грудні 2022 р. електричної енергії.

Ухвалою від 09.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/3002/24, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подачі до суду.

24.07.2024 відповідач подав до суду відповідь на відзив.

31.07.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.08.2024 суд, проаналізувавши позиції сторін, викладені у заявах по суті справи, з урахуванням обсягу та характеру доказів у справі, з метою ефективного захисту прав і законних інтересів сторін та дотримання завдань господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 14.10.2024.

14.10.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.10.2024.

29.10.2024 від відповідача та 30.10.2024 від позивача надійшли заяви про відкладення розгляду справи, в яких сторони повідомили про вирішення питання щодо мирного врегулювання спору.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 ГПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

Врахувавши вищенаведені приписи процесуального законодавства, суд протокольною ухвалою від 30.10.2024 задовольнив заяви сторін та відклав судове засідання на 20.11.2024.

19.11.2024 відповідач звернувся до суду із заявою про відкладення судового засідання, яку обґрунтував необхідністю надання додаткового часу для мирного врегулювання спору у зв`язку з перебоями електропостачання.

Протокольною ухвалою від 20.11.2024 суд задовольнив заяву відповідача та відклав судове засідання на 18.12.2024.

09.12.2024 відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій також просив розглянути справу без його участі.

Частинами 3, 4 ст. 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічна за змістом норма щодо наявності у відповідача права визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, закріплена у ч. 1 ст. 191 ГПК України.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

18.12.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про повернення позивачу з державного бюджету судового збору, а також вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області як споживачем укладено договір про закупівлю електричної енергії у постачальника № 45-22 (далі Договір), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами за їх взаємною згодою з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та абз. 3,4 п. 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018.

Пунктом 2.3 Договору передбачено строк постачання електричної енергії, а саме: з 01.02.2022 по 31.12.2022.

Відповідно до пункту 10 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ-Індивідуальна комерційна пропозиція», Договір набирає чинності з моменту підписання клієнтом заяви-приєднання до договору і укладається на строк до 31 грудня 2022 р., а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання.

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку.

Згідно із п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р., зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку.

На даний час, на підставі п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своєї ліцензованої діяльності, а саме АТ «ДТЕК Одеські Електромережі».

За розрахунковий період грудень 2022 року ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області.

З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком № 40-87 у грудні 2022 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області було спожито 64 735 кВт.год. Обсяг спожитої електричної енергії підтверджується довідкою АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

На підставі вищезазначених даних, ТОВ «ООЕК» було виставлено, а Відповідачем отримано рахунок № 40-87/1 від 06.01.2023 р. за спожиту електричну енергію на загальну вартість 317 028,04 грн (у т.ч. ПДВ).

Пунктом 4 Додатку № 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ-Індивідуальна комерційна пропозиція» встановлено, що клієнт здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку, грошовими коштами на спеціальний рахунок ТОВ «ООЕК».

15.12.2022 року Відповідачем було здійснено оплату на погашення спожитої у період грудня 2022 р. електричної енергії в розмірі 143 477,44 грн. Інших оплат на погашення спожитої в грудні 2022 року електроенергії Відповідачем здійснено не було.

Несплата Відповідачем вартості спожитої електричної енергії на суму 173 550,60 грн, є підставою для захисту прав та інтересів позивача судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1.2.1. ПРРЕЕ передбачено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Згідно п. 4.21 ПРРЕЕ, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідним, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, з урахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України та частиною 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, ухвалою від 18.12.2024 суд повернув позивачу з державного бюджету, зокрема, 50% судового збору, який підлягав сплаті за подачу до господарського суду позовної заяви, що складає 1 211,20 грн.

Крім того, за загальним правилом, встановленим ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин, суд покладає на відповідача 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, Одеська обл., м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бабеля, буд. 2; ) про стягнення 173 550,60 грн задовольнити.

2. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бабеля, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, Одеська обл., м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; ) 173 550,60 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 18 грудня 2024 р. Повний текст рішення складено та підписано 27 грудня 2024 р.

Суддя Р.В. Волков