РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2024Справа № 910/13106/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології»

до Акціонерного товариства «Райффайзен банк»

про визнання недійсним одностороннього правочину

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Лата Н.Ф., ордер серії АА № 1152732 від 16.12.2024

від відповідача Семеняка С.В., довіреність № 326/24 від 11.06.2024

Суть спору :

23.10.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо розірвання договору банківського обслуговування № CMDLE-1532460 від 31.05.2021.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2021 між сторонами шляхом подання заяви про приєднання до договору банківського обслуговування та відкриття розрахункового рахунку № CMDLE-1532460 від 31.05.2021 позивачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 UAN, що підтверджується довідкою про відкриття рахунків № Д1-В43/30/1485 від 31.05.2021. 20.10.2023 позивачем отримано лист відповідача № 81-23/2/50628 від 20.10.2023, згідно якого відповідач відповідно до положень абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» повідомив про відмову підтримання ділових відносин від 19.10.2023 у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику, після чого рахунок позивача був заблокований та доступ до системи додатку банку. Позивач вважає прийняте відповідачем рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує права позивача та підлягає скасуванню, тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києві № 910/13106/24 від 30.10.2024 відкрито провадження у справі № 910/13106/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.11.2024.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.10.2024 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 31.10.2024 о 19:25 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 18.11.2024 включно.

18.11.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

25.11.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Позивач у підготовче засідання 26.11.2024 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/13106/24 від 26.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2024.

10.12.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач у судове засідання 10.12.2024 не з`явився.

10.12.2024 в судовому засіданні, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 17.12.2024.

Позивач в судовому засіданні 17.12.2024 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судовому засіданні 17.12.2024 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

У судовому засіданні 17.12.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» (Клієнт, позивач) та Акціонерним твариством «Райффайзен Банк Аваль» (Банк, відповідач) шляхом підписання Заяви про приєднання до договору банківського обслуговування № CMDLE-1532460 було укладено договір банківського обслуговування (далі - договір), на підставі якого Клієнту відкрито рахунок № НОМЕР_2 в гривнях.

Відповідно до п. 1.1. договору він складається з двох частин:

а) індивідуальної частини договору: ця Заява про приєднання до договору (далі -Заява про приєднання), а також інші заяви, додатки до договору та/або додаткові угоди, в т.ч. які змінюють умови публічної частини договору, що можуть бути підписані сторонами до договору після приєднання до нього, та

б) публічної частини договору: публічна пропозиція, тарифи та Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - юридичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі за текстом - Правила), яка оприлюднюється на сайті Банку та визначають перелік послуг, порядок та умови надання Банком послуг Клієнтам малого та мікробізнесу - юридичним особам за договором, права та обов`язки Банку та Клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від договору та/або припинення надання послуг, а також інші особливості надання окремих послуг.

Публічна та індивідуальна частини нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний договір банківського обслуговування. Будь-яке посилання на Заяву про приєднання, договір банківського обслуговування (договір) означає посилання на Заяву про приєднання, Правила, заяви, всі зміни, додатки та додаткові договори/угоди до них.

Відповідно до п. 1.2. договору підписаний Банком та Клієнтом правочин за формою Банку, яким ініціюються та визначаються особливості та додаткові умови надання окремих послуг. Заява є невід`ємною частиною договору з моменту її підписання Банком та Клієнтом.

Згідно з п. 2. договору підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт приймає публічну пропозицію Банку про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, приєднується до договору банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати укладення Клієнтом та уповноваженою особою Банку Заяви про приєднання.

Підписанням Заяви про приєднання Клієнт безумовно визнає, що публічна пропозиція, Заява про приєднання, Правила, тарифи, заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу.

Банк за допомогою систем дистанційного обслуговування/електронного документообігу надіслав позивачу лист № 81/23/2/35880 від 29.08.2023, в якому на підставі ч. 2 ст. 8, ч. 7 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» висловив до позивача прохання не пізніше 01.09.2023 надати до обслуговуючого відділення або надіслати до Банку каналами системи дистанційного обслуговування документи, що розкривають мету та підстави проведення операції(ій), по рахунку (ах), відкритих у Банку, її(їх) відповідність характеру діяльності (контракти, договори, угоди, рахунки-фактури, акти тощо), а саме:

Надати офіційний лист клієнта з докладним описом змісту господарської діяльності;

Надати документи, що підтверджують наявність ресурсів для здійснення діяльності

(договори оренди, обладнання, штат, транспорт);

Надати пояснення мети відкриття рахунка в Райффайзен банк;

Надати пояснення відсутності діяльності по основному КВЕД по рахунках в Райффайзен Банку;

Вказати наявність рахунків в інших банках. Надати виписки з банків, в яких ведеться господарська діяльність за період 28.05.2023 по 28.08.2023;

Надати фінансову звітність за останній звітний період;

Розкрити суть прибуткових та видаткових операцій, які планує здійснювати клієнт у майбутньому, періодичність, орієнтовна сума в міс., контрагенти (ПІБ/назва, ІПН/ЄДРПОУ, інше).

Банк звернув увагу позивача, що у разі невиконання зазначених вимог, Банк має право відмовити у проведенні фінансових операцій та/або відмовитися від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин (закриття рахунка(-ів)).

Позивач у відповідь надіслав відповідачу лист № 36-12 від 31.08.2024, в якому надав наступні пояснення щодо порушених відповідачем питань: Товариство на даний час господарської діяльності не веде. Відновлення господарської діяльності планується після закінчення війни. Ресурси задіяні для підтримки компанії, прийняття участі в судових процесах (сплата/повсрнсння судового збору тощо), у тому числі як фінансова допомога. Рахунок у Райффайзен банк відкрито з метою здійснення господарської діяльності. В інших банках відкритих рахунків товариство не має. Фінансову звітність товариство подає до податкової служби один раз на рік (копія останньої додається). В майбутньому компанія планує відновити господарську діяльність згідно основного виду діяльності.

Банк направив позивачу повторний запит за № 81-23/2/44355 від 04.10.2023 з проханням надати необхідні документи/інформацію для підтвердження господарської діяльності, а саме

1. Надати офіційний лист клієнта з докладним описом змісту господарської діяльності. Яким чином організована діяльність, які наявні ресурси (приміщення, штат, транспорт, обладнання) для здійснення діяльності згідно КВЕД;

2. Надати документи, що підтверджують наявність ресурсів для здійснення господарської діяльності (договори оренди/володіння нерухомістю, автотранспорт, обладнання тощо);

3. Розкрити суть діяльності підприємства з врахуванням того, що по рахунку відсутні надходження від контрагентів, проте наявні лише надходження у вигляді отримання фінансових допомог від пов`язаної ЮО;

4. Розкрити мету та надати обґрунтування необхідності отримання фінансової допомоги в значних розмірах 22.09.2023 від ПП «Енхол» 04860128, повідомити за рахунок яких ресурсів планується повернення зазначеної фінансової допомоги та надати документи на підставі яких здійснено дані операції;

5. Розкрити мету та надати обгрунтування необхідності надання фінансової допомоги за період з 20.07.2023 - 30.08.2023 на ТОВ «Укрзалізничавтоматика», надати документи на підставі яких здійснено дані операції;

6. Інші пояснення то документи, які бажає надати клієнт для підтвердження господарської діяльності.

Позивач у відповідь надіслав відповідачу лист № 42-11 від 09.10.2023, в якому повідомив наступне: Ресурси, отримані від ПП «Енхол» (код 04860128) планувались бути задіяні для ведення господарської діяльності (заключения договорів з придбання обладнання та матеріалів), прийнятій участі в судових процесах (сплата/повернсния судового збору тощо), у тому числі як фінансова допомога. В зв`язку з тривалим перенесенням строків виконання договорів купівлі-продажу прийнято рішення про повернення отриманої фінансової допомоги, про шо свідчать обороги по рахунку. Наше товариство надало поворотну фінансову допомогу ТОВ «Укрзалізничавтоматика» на підставі партнерських відносин. Рахунок у Райффайзен банк відкрито з метою здійснення господарської діяльності. В інших банках відкритих рахунків Товариство не має. Товариство намагаться створювати передумови для ведення своєї господарської діяльності

Відповідач зазначає, що отримані від позивача у листах від 31.08.2023 та від 09.10.2023 відповіді не змогли у повному обсязі покрити зміст запитів Банку направлених у листах від 29.08.2023 та від 04.10.2023.

У зв`язку з виявленням в діяльності позивача фінансових операцій, що не мають очевидної економічної чи законної мети та відповідають встановленим законодавством критеріям та індикаторам підозрілих фінансових операцій, а також у зв`язку з ненаданням детальної та повної інформації з поставлених у запитах питань, Банком було прийнято рішення про відмову від підтримання ділових відносин від 19.10.2023 у зв`язку з встановленням ТОВ «Нафтогазові технології» неприйнятно високого ризику (НВР), про що його було повідомлено листом № 81-23/2/50628 від 20.10.2023.

Одночасно, у вказаному листі Банк повідомив Клієнта, що для можливості подальшої співпраці слід надати відповіді на поставлені запитання Банку. У разі ненадання запитуваної інформації Банк радив звернутися до відділення для закриття рахунку.

11.12.2023 позивач звернувся до Банку з письмовою заявою на закриття рахунків та переказ залишків коштів на рахунках за реквізитами в іншому банку.

15.12.2023 Банк переказав з рахунку позивача кошти в сумі 5.400.458,70 грн на його рахунок в іншому банку - АТ «АБ «Радабанк», що підтверджується випискою по рахунку за 01.01.2023 - 18.12.2023.

Спір виник у зв`язку з тим, що на думку позивача неправомірно вчинений відповідачем односторонній правочин щодо розірвання договору банківського обслуговування № CMDLE-1532460 від 31.05.2021, підлягає визнанню недійсним.

В свою чергу відповідач проти позовних вимог заперечує та вважає, що вчинений правочин відповідає вимогам чинного законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 14 договору він укладений на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою сторін, за ініціативою однієї із сторін або у випадках, передбачених правилами та законодавством України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон) банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

За приписами ч. 6 ст. 7 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі:

неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією;

наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Частиною 2 ст. 8 Закону визначено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний: 2) забезпечувати відповідно до вимог, встановлених відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб`єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою; 4) здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону фінансові операції або спроба їх проведення незалежно від суми, на яку вони проводяться, вважаються підозрілими, якщо суб`єкт первинного фінансового моніторингу має підозру або має достатні підстави для підозри, що вони є результатом злочинної діяльності або пов`язані чи стосуються фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 11 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Належна перевірка здійснюється в разі: встановлення ділових відносин; наявності підозри; здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону cуб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими є високим.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: є складними фінансовими операціями; є незвично великими фінансовими операціями; проведені у незвичний спосіб; не мають очевидної економічної чи законної мети.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин з метою визначення, чи є такі фінансові операції або дії клієнта підозрілими.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Аналогічні норми містяться в Положенні про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджене постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020 (далі - Положення).

Так, відповідно до пунктів 11, 12 додатку 1 до Положення передбачено, що Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає ПЗНП (посилені заходи належної перевірки) у разі присвоєння високого рівня ризику.

Відповідно до п. 61 Положення Банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною 6 статті 7 Закону, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ (протидія відмиванню коштів/фінансуванню тероризму).

Відповідно до пункту 1 додатку 6 до Положення Банк зобов`язаний здійснювати посилені заходи щодо належної перевірки (надалі - ПЗНП) щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими є високий.

Відповідно до пункту 1 додатку 12 до Положення Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку/відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною 1 статті 15 Закону.

Відповідно до п. 6 додатку 12 до Положення Банк у разі прийняття рішення стосовно відмови від підтримання ділових відносин/обслуговування клієнта шляхом розірвання ділових відносин закриває відповідний рахунок у разі наявності залишку коштів на рахунку після проведення завершальної (их) операції(й) за таким рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із наданими клієнтом реквізитами] або після перерахування коштів на окремий аналітичний балансовий рахунок, визначений самостійно банком відповідно до облікової політики, для подальшого обліку та повернення коштів клієнту під час його звернення до банку.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що Банк в силу Закону є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, на який серед іншого покладено обов`язок на постійній основі проводити моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом, та в разі присвоєння клієнту неприйнятно високого ризику зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин з клієнтом.

Згідно з п. 3 договору Банк самостійно встановлює Правила та змінює їхню редакцію, у тому числі визначає перелік Послуг, їхній зміст та умови надання. Правила набувають сили у відносинах сторін за договором з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на сайті Банку.

Відповідно до п. 7 договору підписанням Заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та тарифами, що є чинними на дату підписання Заяви про приєднання. В подальшому Клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент тарифами, а також першого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами та тарифами Банку (або з інформацією про їхню відсутність), які до набрання ними чинності оприлюднюються Банком згідно з пунктами 5, 6 Заяви про приєднання. Звернення Клієнта до Банку для отримання послуг або вчинення Клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими тарифами.

Станом на дату прийняття Банком рішення про присвоєння позивачу НВР та відмову від підтримання ділових відносин були чинні Правила, розміщені на сайті Банку за посиланням: https://raiffeisen.ua/storage/files/pravila-yuo-z-03082023.pdf (редакція, яка діяла з 03.08.2023 по 01.12.2023, далі - Правила).

Відповідно до статті 1 розділу 1 Правил фінансовий моніторинг - сукупність заходівякі здійснюються Банком, як суб`єктом фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до п. 4.1 статті 4 розділу 1 Правил протягом строку дії договору Банк має право витребувати, а Клієнт (його представник) зобов`язаний надавати на вимогу Банку документи і відомості, необхідні для здійснення Банком належної перевірки Клієнта (в тому числі з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) Клієнта, або їх відсутність, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством України документи та відомості, які витребує Банк з метою виконання вимог законодавства України, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до п. 4.2 статті 4 розділу 1 Правил протягом дії договору Клієнт (його представник) зобов`язаний надавати Банку інформацію та документи для здійснення належної перевірки Клієнта, змісту його діяльності та фінансового стану, джерел походження коштів, з`ясування зв`язків з державами-агресорами, податкового статусу, суті, змісту та підстав здійснення відповідних операцій, а також щодо структури власності, кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), щодо ідентифікації посадових осіб органів управління та контролю Клієнта, уповноважених осіб Клієнта, осіб, від імені або за дорученням чи в інтересах яких діє Клієнт при проведенні операції, осіб, на користь яких Клієнт надав Банку доручення на систематичне (два або більше разів) договірне списання коштів з рахунку та іншу інформацію чи документи відповідно до вимог законодавства України, умов договору та внутрішніх документів Банку з питань фінансового моніторингу, у тому числі вимог FATCA та/або вимог CRS.

З метою інформування Клієнта про необхідність звернення до Банку з метою актуалізації його даних (проведення ідентифікації) та/або про строки актуалізації даних та/або надання документів для здійснення належної перевірки Клієнта, змісту його діяльності та фінансового стану, джерел походження коштів, з`ясування зв`язків з державами-агресорами, податкового статусу, суті, змісту та підстав здійснення відповідних операцій, Банк може направляти повідомлення за допомогою систем дистанційного обслуговування/електронного документообігу рахунків та/або SMS повідомлення, або повідомлення через встановлений на мобільному телефоні мобільний додаток «Viber», та/або телефонувати на номер мобільного телефону Клієнта/уповноваженій особі Клієнта, та/або направляти повідомлення на електронну адресу Клієнта, та/або відображати повідомлення в банкоматах Банку.

У випадку невиконання Клієнтом передбачених цим пунктом 4.2. статті 4 розділу 1 Правил вимог, зокрема у разі ненадання Клієнтом Банку документів/відомостей для актуалізації даних, з`ясування зв`язків з державами-агресорами, підтвердження податкового статусу, Банк має право відмовитися від надання послуг, зокрема, від підписання Заяв, надання доступу в системи «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», проведення операції(ій) по рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих послуг в системах «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», а також зупинити операції по ним та/або здійснити блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити рахунок/рахунки.

З метою інформування Клієнта про припинення ділових відносин, Банк може направляти повідомлення за допомогою систем дистанційного обслуговування/електронного документообігу рахунків та/або SMS-повідомлення, або повідомлення через встановлений на мобільному телефоні мобільний додаток «Viber», та/або телефонувати на номер мобільного телефону Клієнта/уповноваженій особі Клієнта, та/або направляти повідомлення на електронну адресу Клієнта, та/або відображати повідомлення в банкоматах Банку.

Відповідно до підпункту 8.1.5 п. 8.1 статті 8 розділу 1 Правил Банк має право відмовитися від надання послуг, зокрема, від підписання заяв, надання доступу в системи «Клієнт Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», проведення операції(ій) по рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих послуг в системах «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити рахунок/рахунки у випадку присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку.

Банк інформує Клієнта про прийняті відповідно до пунктів 8.1., 8.2. статті 8 розділу 1 Правил рішення виключно у випадках, визначених законодавством України (п. 8.3 статті 8 розділу 1 Правил).

Відповідно до п. 3.3 ст. 3 розділу 12 Правил договір розривається за ініціативою Банку за наявності однієї з таких обставин: настання обставин, які є підставою для припинення надання Банком послуг Клієнту; закриття всіх рахунків.

У випадку розірвання договору за ініціативою Банку, Банк припиняє надання послуг за договором з дати направлення відповідного повідомлення Клієнту (або в інший строк, передбачений повідомленням).

Як вбачається з викладеного, підписанням Заяви про приєднання позивач погодився на умови банківського обслуговування запропоновані Банком, а також погодився на те, що в разі присвоєння йому неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку, Банк має право відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити його рахунок/рахунки. Також, позивач погодився з правом Банку на одностороннє розірвання договору у разі настання підстав, визначених у пункті 3.3 статті 3 розділу 12 Правил.

На підставі наведених норм законодавства та умов договору Банком було здійснено належну перевірку операцій по рахункам клієнта Банку. В ході аналізу операцій було виявлено групу компаній до якої увійшли позивач - ТОВ «Нафтогазові технології», а також компанії ПП «Енхол», ТОВ «Укрзалізничавтоматика», ТОВ «Іволга-2», ПП «Компанія Холден», ТОВ «Трансзалізничсервіс» пов`язаних спільними засновниками та КБВ - ОСОБА 1 та ОСОБА_1 (який є директором позивача).

Під час проведення перевірки операцій позивача за 2023 рік було встановлено, що позивачем фактично не ведеться господарська діяльність (що підтверджено самим позивачем у відповідях Банку). Разом з тим було встановлено, що на рахунок позивача з 01.01.2023 надійшла сума більше 10 млн. грн від учасника групи ПП «Енхол» з призначенням платежу «Надання фiнансової поворотної допомоги згiдно договору». У подальшому, отримані кошти у сумі 1 млн. 57 тис. грн були перераховані позивачем на рахунок компанії ТОВ «Укрзалізничавтоматика» засновником якої є позивач та фізична особа ОСОБА_1 , який є директором позивача.

Лише в один день - 22.09.2023 на рахунок позивача від ПП «Енхол» у якості фiнансової поворотної допомоги надійшли кошти у сумі 8 млн. 600 тис. грн. У період з 25.09.2023 по 09.10.2023 позивачем було повернуто фінансову допомогу ПП «Енхол» у сумі 3 млн. 200 тис. грн. Загалом, обороти позивача по рахунку № НОМЕР_2 за 2023 рік склали 22 млн. 829 тис. грн.

Виявлені факти свідчать про ведення позивачем підозрілої фінансової діяльності, яка не має очевидної економічної сутності та полягає виключно у отриманні та наданні поворотної фінансової допомоги.

Додаток 19 до Положення визначає Критерії ризику ВК/ФТ, а саме: I. Критерії ризику за типом клієнта, II. Географічні критерії ризику, III. Критерії ризику за типом послуги (продукту), IV. Критерії ризику за каналом постачання послуги (продукту).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу І додатку 19 до Положення до операційних критеріїв ризику відноситься такий критерій як «операційні грошові потоки від`ємні протягом останніх декількох років та/або бізнес фінансується переважно за рахунок фінансової допомоги».

Додаток 20 до Положення визначає Індикатори підозрілості фінансових операцій, а саме - I. Індикатори, що стосуються діяльності чи поведінки клієнта, II. Індикатори, що стосуються фінансових операцій клієнта, III. Індикатори за різними видами продуктів (послуг).

Відповідно до пункту 67 розділу ІІ додатку 20 до Положення індикатором що стосуються фінансових операцій клієнта є «проведення за рахунком клієнта «циклічних» фінансових операцій з використанням однієї (або наближеної) суми коштів, за результатами яких відбулася купівля/продаж активу, надання/повернення фінансової допомоги, формування/погашення заборгованості за будь яким правочином).

Окрім того, відповідно до Критеріїв ризиків легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, затверджені наказом Міністерства фінансів України № 465 від 28.12.2022 (далі - Наказ) суб`єкти первинного фінансового моніторингу мають враховувати такі значення критеріїв ризику за типом клієнта під час оцінки ризиків з урахуванням ризик-орієнтованого підходу як «регулярне одержання/надання/повернення фінансової допомоги, позик, кредитів та інших запозичень» (підпункт 36 пункту 2 розділу II Наказу).

Пунктом 1 розділу І Наказу передбачено, що наведені у ньому критерії розроблено відповідно до Закону та з метою виконання суб`єктами первинного фінансового моніторингу вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення щодо застосування ними ризик-орієнтованого підходу.

У зв`язку з виявленням ознак сумнівних операцій, що проводяться групою пов`язаних клієнтів, виявленням критеріїв та індикаторів підозрілих фінансових операцій, всім учасникам групи, у тому числі, позивачу було присвоєно НВР на підставі складеного відповідальним підрозділом Банку Обгрунтованого висновку сформованої підозри (SAR 178-6/2/1608 «Підозріла діяльність» від 19.10.2023 (далі - Висновок від 19.10.2023).

Згідно Висновку від 19.10.2023 виявлено такі ознаки сумнівних операцій групи пов`язаних клієнтів:

- на картковий рахунок ОСОБА 1 надходять кошти, як повернення безвідсоткових позик з господарського рахунку ПП «Енхол», відкритого в АТ КБ Приватбанку, які в подальшому знімаються готівкою в АТМ;

- джерелом коштів на рахунку ПП «Енхол» є отримані раніше власні кошти з господарського рахунку іншого банку, за рахунок яких клієнт сплачує ЗП та податки;

- на рахунок ТОВ «Нафтогазові технології» надходять кошти як фінансова допомога від ПП «Енхол» з господарського рахунку відкритого в АТ КБ Приватбанку, в подальшому частина коштів повертається ПП «Енхол». Також наявні видаткові операції у вигляді надання фінансової допомоги ТОВ «Укрзалізничавтоматика» (не є клієнтом);

- ТОВ «Іволга-2» отримує кошти від ОСОБА_1 (не є клієнтом Банку) з рахунків іншого банку як поворотна фінансова допомога, які в подальшому використовуються для сплати податків;

- ТОВ «Трансзалізничсервіс» по рахункам наявні лише незначні надходження за телекомунікаційні послуги;

- рахунки ПП «Компанія Холден» сплячі;

- зарахування переважно круглими сумами;

- ПП «Енхол» має широкий перелік КВЕД: 13;

- ТОВ «Трансзалізничснрвіс» має розмір статутного капіталу - 1 тис. грн.;

- у ТОВ «Іволга-2» відбулася зміна керівника та засновника/КБВ за останній рік;

- 4 ЮО не мають ресурсів для здійснення господарської діяльності згідно відкритих джерел (Youcontrol);

- наявні кримінальні впровадження:

ТОВ «Трансзалізничсервіс» є фігурантом в КП № 0000012 від 04.02.2019 за ч. 2 ст. 205 КК України (Фіктивне підприємництво);

ПП «Енхол» є фігурантом у КП № 0000106 від 08.02.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна (Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем);

- контрагент ТОВ «Укрзалізничавтоматика» має широкий перелік КВЕД: 34, згідно відкритих джерел (Youcontrol) у клієнта відсутні ресурси для здійснення господарської діяльності, за останній рік відбулася зміна керівника/КБВ та найменування, також наявна спірна інформація в ЗМІ щодо заниження вартості при прийнятті участі у тендері;

- перевищення фінансового стану ОСОБА 1: річний дохід - 493 тис. грн згідно опитувальника, фактично зараховано 1,5 млн. грн./3 міс.

Всім учасникам групи, у тому числі позивачу, були направлені запити щодо суті господарської діяльності, наявності ресурсів та документального підтвердження здійснених операцій, фінансового стану.

ТОВ «Нафтогазові технології» - джерела походження коштів не розкрито у повному обсязі. Частково надано договори про надання фінансової допомоги та фінансову звітність за 2022 рік.

На підставі наведених вище ознак сумнівності операцій Висновком від 19.08.2023 групі компаній, в т.ч. позивачу було встановлено такі коди ознаки підозрілої діяльності:

04 Конвертація безготівкових коштів у готівку;

05 Фінансові операції з активами, що не відповідає ризик-профілю клієнта;

07 Фіктивне підприємництво.

Згідно Загального висновку (коментар) у Висновку від 19.08.2023 вказано:

«Поворотно-фінансова допомога між пов`язаними компаніями, конвертація безготівкових коштів у готівку, наявність ознак фіктивної діяльності, наявність негативної інформації - кримінальні провадження, перевищення фінансового стану ФО, ненадання відповіді на запит Банку у повному обсязі.

Висновок - відмова від підтримання ділових відносин з клієнтами шляхом припинення виконання видаткових операцій, ініційованих клієнтами за ст. 15 п. 1 абзац 3 (Встановлення НВР).

Рахунки заблоковано на здійснення видаткових операцій до закриття рахунку, прибуткові операції проводяться».

Дії Банку в процесі встановлення НВР позивачу та відмові від підтримання з ним ділових відносин відповідають нормам чинного законодавства з питань фінансового моніторингу, які наведені вище та вимогам внутрішніх нормативних документів Банку, що підтверджується наступним.

Як вже зазначалось вище, відповідно п. 61 Положення Банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті Закону, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо: 1) клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів; 2) клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями-оболонками.

Відповідно до термінології застосованої у Положенні під терміном «компанії-оболонки» розуміються юридичні особи, траст або інші подібне правове утворення, щодо яких (якого) в банку є обґрунтовані підозри, що їх діяльність може бути фіктивною.

В свою чергу відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 Закону Банк як суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний забезпечувати належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом, а також запобігати використанню послуг та продуктів Банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою.

Абзацом 5 пункту 34 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що належна перевірка - це заходи, що включають проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями).

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 11 Закону Банк має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

Внутрішнім нормативними документами Банку з питань фінансового моніторингу є Програма ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, затверджена Постановою Правління № П-3/3 від 09.01.2018 (далі - Програма), а також Технологічна карта про порядок дій при виявленні підозрілих фінансових операцій та/або діяльності клієнта затверджена постановою Правління № 71/ 2 від 25.06.2021 (далі - Технологічна карта).

Пунктом 2.5 Програми визначено, що працівник відділення/Банку має право відмовити Клієнту у встановленні (підтриманні) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведенні фінансової операції у разі встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки (чи переоцінки) ризику.

Відповідно до п. 2 Технологічної карти - працівники відділення/менеджери клієнтів/УЗЛ на постійній основі здійснюють моніторинг ділових відносин з клієнтами щодо виявлення підозрілих операцій (діяльності) клієнтів відповідно до Положення про здійснення фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління № П-111/3 від 28.07.2020 та на виконання вимог Закону, Положення.

Відповідно до п. 6 Технологічної карти підстави та порядок встановлення НВР, у тому числі порядок повідомлення клієнтів про встановлений їм НВР, визначений у п. 26 додатку 24 та додатку 31 до Програми Ідентифікації.

Рішення про встановлення НВР та/або припинення ділових відносин може бути зазначено в Обґрунтованому висновку (SAR) або оформлено у вигляді розпорядження (зразок наведений в додатку 3 до цієї ТК).

Пунктом 26 Програми передбачено, що Банк як суб`єкт первинного фінансового моніторингу забезпечує функціонування та розвиток системи ПВК/ФТ відповідно до вимог Закону, Закону про банки, ПП НБУ № 65, нормативних документів Банку.

Працівник відділення/Банку відмовляє Клієнту від встановлення/підтримання ділових відносин, у тому числі від проведення фінансової операції у випадках, зазначених в п. 1 додатку 31 цієї Програми, яким визначено, зокрема, що Банк зобов`язаний відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин або відмовити у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: 2. ненадання Клієнтом на запит Банку необхідних для здійснення Належної перевірки Клієнта документів чи відомостей, в тому числі додаткових Офіційних документів та/або належним чином засвідчені їх копії у разі наявності ознак фіктивності; 3. встановлення Клієнту Неприйнятно високого ризику; 11. В інших випадках у разі виникнення обґрунтованої Підозри.

В свою чергу пунктом 26.3. Програми передбачено, що НВР (неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів встановлюється в порядку, передбаченому в Програмі управління ризиками фінансового моніторингу, у разі наявності одного з наступних критеріїв для визначення Неприйнятно високого ризику, зокрема: 26.3.2. за результатами аналізу фінансових операцій/діяльності клієнта та/або виникнення підозр щодо використання послуг Банку для ВК/ФТ, зокрема: а) проведення Клієнтом фінансових операцій, що не мають очевидної економічної доцільності (сенсу); г) проведення клієнтом регулярних фінансових операцій, характер яких дає підстави вважати, що метою їх здійснення є використання послуг банку для ВК/ФТ. А також, згідно з пунктом 26.3.4. в інших випадках у разі виникнення обґрунтованої Підозри.

Відповідно до п. 12 Заяви Банк має право відмовитися від надання послуг, зокрема, від підписання заяв, проведення операції(ій) по рахункам Клієнта, а також зупинити операції та/або здійснити блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити рахунок/рахунки у випадках, передбачених законодавством України, а також Правилами.

Враховуючи те, що за результатами проведення Банком аналізу діяльності групи клієнтів, до якої входив також позивач виявлено ознаки сумнівності операцій, які вказані у Висновку від 19.10.2023, Банком було правомірно відмовлено позивачу у підтриманні ділових відносин з підстави встановлення неприйнятно високого рівня ризику.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 1075 Цивільного кодексу України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до ч. 4 ст. 1075 Цивільного кодексу України банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.

Відповідно ст. 123 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою НБУ № 163 від 29.07.2022, надавач платіжних послуг має право відмовитися від договору банківського рахунку/договору платіжного рахунку та закрити поточний/платіжний рахунок користувача, якщо: 2) є підстави, передбачені законодавством з питань фінансового моніторингу.

Як вже зазначалось вище, відповідно до підпункту 8.1.5 пункту 8.1. розділу 1 Правил Банк має право відмовитися від надання послуг, а також відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити рахунок/рахунки у випадку присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку.

При цьому, згідно пункту 3.3 статті 3 розділу 12 Правил договір розривається за ініціативою Банку за наявності настання обставин, які є підставою для припинення надання Банком послуг Клієнту; закриття всіх рахунків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом як одностороннє розірвання договору, так і одностороння відмова від договору є неможливою, за виключенням, якщо таке право сторони договору може бути встановлено законом або безпосередньо у договорі та має бути вчинено шляхом направлення відповідного повідомлення.

В даному випадку відповідач направив позивачу лист № 81-23/2/50628 від 20.10.2023, в якому повідомив про відмову від підтримання ділових відноси та запропонував позивачу або надати відповіді на перелічені запитання з відповідними документами для можливості подальшої співпраці або звернутися до відділення для закриття рахунків, на що позивач виявив бажання закрити рахунок звернувшись до відповідача із відповідною зявою від 11.12.2023. Отже суд звертає увагу на те, що у данному випадку, з боку відповідача не було направлено позивачу заяви про розірвання або повідомлення про відмову від договору банківського рахунку.

Суд вбачає непослідовність в діях позивача, оскільки позивач після вчинення дій щодо закриття рахунку просить визнати недійсним правчин щодо розірвання договору банківського облуговування.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом досліджено лист відповідача № 81-23/2/50628 від 20.10.2023, зі змісту якого вбачається, що він є правочином, оскільки дія вказаного листа спрямована на зміну цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем, однак не є правочином щодо розірвання договору банківського обслуговування.

Отже, позивачем не доведено, що Банк припинив договірні відносини з позивачем шляхом вчинення одностороннього правочину щодо розірвання договору банківського обслуговування.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Заявляючи позов про визнання недійсним правочину позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настанням відповідних наслідків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

З урахуванням усіх встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку що пред`явлені позовні вимоги про визнання недійсним правочину відповідача щодо розірвання договору банківського обслуговування № CMDLE-1532460 від 31.05.2021 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 13.01.2025 (у зв`зку з перебуванням судді у відпустці).

СуддяВ.В. Сівакова