ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2024 р. м. Київ Справа № 911/2236/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпласттрейд»

про стягнення 249 300,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Виростко А.В.;

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпласттрейд» про стягнення 249 300,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.09.2024 відкрито провадження у справі № 911/2236/24 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 23.10.2024.

У судовому засіданні 23.10.2024 розгляд справи відкладався на 20.11.2024 року.

У судовому засіданні 20.11.2024 позивач зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві підтримує. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 20.11.2024 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Акціонерним товариством «Українська залізниця» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпласттрейд» 249 300,00 грн. передплачених коштів, на які не поставлено Товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Металпласттрейд» (відповідач, Продавець) було направлено до Виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач) рахунок № 10 від 26.04.2022 на загальну суму без податку на додану вартість 249 300,00 грн. в оплату запасних частин до електропоїздів.

Регіональною філією «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснено попередню оплату за рахунком ТОВ «Металпласттрейд» № 10 від 26.04.2022 на загальну суму без ПДВ 249 300,00 грн за платіжним дорученням № 4738120 від 30.05.2022.

Позивач зауважує, що виставлення відповідачем рахунку-фактури на оплату товару та його оплата позивачем, свідчать про виникнення між сторонами правовідносин щодо поставки товару та волю сторін до настання відповідних правових наслідків, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Однак, як зазначає позивач, відповідач своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не виконав, замовлені та оплачені запасні частини до електропоїздів не поставив позивачу.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв претензію (лист) від 08.06.2023 № НЗТ-08/700 з вимогою повернення попередньої оплати за запчастини в місячний строк, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Надалі, АТ «Укрзалізниця» звернулося до суду з відповідним позовом про стягнення коштів, рішенням Господарського суду Київської області від 07.12.2023 у справі №911/3008/23 у позові Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» відмовлено з підстав неналежного направлення претензії від 08.06.2023 вих. № НЗТ-08/700 (в якій зазначалося про термінове (протягом місяця) повернення попередньої оплати за запчастини). У відповідній справі відповідач визнавав строк виконання зобов`язання з поставки передплаченого товару до кінця 2023 року.

З урахуванням позиції суду у справі №911/3008/23, в подальшому АТ «Укрзалізниця» звернулося до ТзОВ «Металпласттрейд» з листом від 15.12.2023 № РПЧ-8 ПЗЗ-3/1472, в якому просило поставити передплачений товар до 22.12.2023 та узгодити умови вивозу товару. Відповідний лист був направлений цінним листом з описом вкладення.

Однак, відповідачем зобов`язання з поставки позивачу замовленого та передплаченого товару не виконані до кінця 2023 року, тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

З огляду на невиконання відповідачем зобов`язань з поставки товару, ігнорування звернення позивача з листом від 15.12.2023 № РПЧ-8 ПЗЗ-3/1472 та неузгодження умов вивозу товару, позивач повторно (після настання строку поставки товару) звернувся до відповідача з претензію від 31.05.2024 № НЗТ-08/1246, в якій повторно просив поставити передплачений товар у строк до 01.06.2024, а в разі непоставки товару повернути передплачені кошти на вказані у відповідному листі реквізити. Відповідна претензія була направлена цінним листом з описом вкладення, однак залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від поставки передплаченого товару і тривалий час безпідставно продовжує утримувати у себе передплачені позивачем кошти.

Відповідач в ході розгляду спору відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив, доказів в спростування позовних вимог не надав.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, із реалізацією покупцем його права на повернення передоплати за договором, правочин, що витікає з цього договору, припиняється та виникає нове грошове зобов`язання. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 925/125/14.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

Визначене ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару (певної партії товару) і виникає нове грошове зобов`язання.

Згідно зі ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Тобто, виходячи з аналізу положень ст. 693 Цивільного кодексу України, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання з передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Враховуючи, що позивач, який здійснив попередню оплату товару за рахунком ТзОВ «Металпласттрейд» № 10 від 26.04.2022 на загальну суму без ПДВ 249 300,00 грн за платіжним дорученням № 4738120 від 30.05.2022, неодноразово надсилав відповідачу вимоги про поставку товару від 15.12.2023 № РПЧ-8 ПЗЗ-3/1472 та від 31.05.2024 № НЗТ-08/1246, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення, позивач має право вимагати від відповідача повернення передплачених коштів у сумі 249 300,00 грн.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не запереченими та не спростованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металпласттрейд» (08164, вул. Ботанічна, буд. 1/6, офіс 3, м. Бориспіль, Київська обл., ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ ) 249 300,00 грн. попередньої оплати та 3 739,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.01.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін