ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" грудня 2024 р. Cправа № 902/210/24

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/210/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Провадження у цій справі перебуває на стадії процедури погашення боргів боржника.

Так, постановою суду від 19.11.2024 року визнано ОСОБА_1 у справі № 902/210/24, банкрутом. Введено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 у справі № 902/210/24. Призначено керуючим реалізацією майна боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі № 902/210/24 - арбітражного керуючого Томашука Миколу Савелійовича. Призначено справу № 902/210/24 до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2025 року.

25.12.2024 року до суду від арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшло клопотання № 02-05/325 від 24.12.2024 року про скасування обтяжень майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 902/210/24.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 169 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Зважаючи на викладене, судом встановлений порядок розгляду зазначеного вище клопотання за наявними матеріалами справи поза межами судового засідання.

При цьому, суд, розглянувши подане клопотання про скасування обтяжень майна боржника, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне.

Так, вказане клопотання № 02-05/325 від 24.12.2024 року, зокрема, мотивовано тим, що керуючим реалізацією було проведено роботу по інвентаризації майна боржника за результатами якої було виявлено наступне майно боржника :

- земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, цільове призначення : для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , вартістю 720 371,00 грн, що є предметом іпотеки за договором іпотеки майнових прав, реєстровий № 259 від 18.01.2008 р..

Отже, в процедурі погашення боргів боржника вказане майно, на переконання арбітражного керуючого, необхідно реалізувати в порядку встановленому КУзПБ, а виручені кошти направити на погашення вимог кредиторів відповідно до затвердженого реєстру вимог кредиторів.

Разом з тим, в ході проведення процедури банкрутства гр. ОСОБА_1 , керуючим реалізацією було виявлено наявність арештів та обмежень щодо розпорядження майном боржника, які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у вигляді арешту нерухомого майна (Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додається), а саме : обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді іпотеки земельної ділянки, номер запису про іпотеку: 23376714; обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді заборони на нерухоме майно, номер запису про обтяження; 23376486; обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження: 26170522 (спеціальний розділ); обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження: 9449696.

Водночас, реалізація майна із наявними обтяженнями та арештами є неможливою, а сам факт наявності обтяжень нерухомого майна є фактором того, що зменшує потенційне коло покупців земельних ділянок та може призвести до зниження вартості земельних ділянок у разі продажу їх на прилюдних торгах.

На підставі викладеного, керуючий реалізацією просить суд скасувати вказані у клопотанні арешти та обмеження щодо розпорядження майном боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 1 КУзПБ, керуючий реалізацією - арбітражний керуючий, призначений господарським судом у справі про неплатоспроможність фізичної особи для здійснення реалізації майна банкрута та задоволення вимог кредиторів.

Стаття 113 КУзПБ передбачає, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 114 КУзПБ, арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний погашати вимоги кредиторів згідно з черговістю у процедурі погашення боргів боржника, а якщо планом реструктуризації передбачено продаж майна боржника - відповідно до плану реструктуризації за рахунок коштів, отриманих від продажу такого майна.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 120 КУзПБ, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 131 КУзПБ, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

З моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2024 року у справі № 918/454/18, з моменту відкриття відносно боржника ліквідаційної процедури всі без винятку арешти чи інші обмеження щодо розпорядження його майном підлягають скасуванню.

Існування не скасованих арештів чи інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута перешкоджає ліквідатору у виконанні покладених на нього Кодексом обов`язків.

Зняття заборон та арештів із майна боржника є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб, у тому числі реєструючих та правоохоронних органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 10/Б-5022/1359/2011, в якій зокрема зазначено, що за загальним правилом зняття заборон та арештів з майна боржника в порядку Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб, у тому числі реєструючих, правоохоронних органів та не потребує подальшого винесення окремих судових рішень, а також сплати додаткових коштів, однак, якщо посадова особа ухиляється від виконання постанови суду про визнання боржника банкрутом, зацікавлена особа вправі звернутися до суду з відповідною заявою (клопотанням, скаргою). Розгляд такої заяви судом відбувається виключно в межах справи про банкрутство. При цьому винесення судом окремого судового рішення про звільнення майна боржника від обтяжень лише конкретизує обов`язок осіб, визначений Законом про банкрутство, та може бути підставою для відповідальності цих осіб за невиконання рішення суду у встановленому порядку.

Аналіз наведених вище норм та правових позицій Верховного Суду щодо застосування статті 59 КУзПБ, дає підстави для висновку, що накладене обтяження на майно банкрута є перешкодою (обмеженням) у здійсненні ліквідатором ліквідаційних заходів щодо банкрута, а саме: виявлення майна банкрута, включення такого майна до ліквідаційної маси, його оцінки та реалізації, одержання та накопичення коштів на ліквідаційному рахунку та послідуючим проведенням задоволення вимог кредиторів у порядку, визначеному КУзПБ.

Відтак, під час здійснення ліквідатором покладених на нього обов`язків щодо задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, майнові активи боржника, визнаного банкрутом, мають бути вільними від будь-яких обмежень щодо розпорядження ними, оскільки одним із завдань ліквідаційної процедури є продаж майна боржника, у тому чисті і заставного, з метою задоволення визнаних вимог кредиторів.

Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи, з метою належного здійснення процедури погашення боргів боржника у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання арбітражного керуючого Томашука М.С. №02-05/325 від 24.12.2024 року про скасування обтяжень майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 902/210/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є, зокрема, ухвали.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 3 ст. 327 ГПК України передбачено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 12, 59, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326, 327 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити клопотання арбітражного керуючого Томашука М.С. № 02-05/325 від 24.12.2024 року про скасування обтяжень майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 902/210/24.

2. Скасувати обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді іпотеки земельної ділянки, номер запису про іпотеку: 23376714.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38142478 від 15.11.2017 12:49:21, приватний нотаріус Марунько Ольга Григорівна, Вінницький районний нотаріальний округ, Вінницька обл..

Обтяження накладено на підставі Договору іпотеки б/н від 18.01.2008 р. видавник: Приватний нотаріус Куранова О.О..

3. Скасувати обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді заборони на нерухоме майно, номер запису про обтяження : 23376486.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38142478 від 15.11.2017 12:49:21, приватний нотаріус Марунько Ольга Григорівна, Вінницький районний нотаріальний округ, Вінницька обл..

Обтяження накладено на підставі Договору іпотеки б/н від 18.01.2008 р. видавник: Приватний нотаріус Вінницького МНО Куранова О.О..

4. Скасувати обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження: 26170522 (спеціальний розділ).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41122603 від 16.05.2018 15:54:13, Голубчик Юлія Василівна, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управляння юстиції у Вінницькій обл., Вінницька обл..

Обтяження накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56406953, видавник: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управляння юстиції у Вінницькій області Голубчик Юлія Василівна.

5. Скасувати обмеження щодо розпорядження майном боржника у вигляді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження: 9449696.

Обтяження зареєстровано 26.01.2010 року 11:53:16 за № 9449696 реєстратором: Перша вінницька державна нотаріальна контора.

Підстава обтяження: Ухвала б/н, 20.01.2010, Ленінський районний суд.

6. Ухвалу засвідчену підписом судді та гербовою печаткою суду надіслати рекомендованим листом арбітражному керуючому Томашуку М.С. для пред?явлення до виконання.

7. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні адреси: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АТ "Державний ощадний банк України" - , ; представнику АТ "Державний ощадний банк України" адвокату Лобанову О.О. - ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею та набирає законної сили - 27.12.2024 року.

Згідно ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - арбітражному керуючому Томашуку М.С. (вул. Ак. Янгеля, 4-Д, оф. 205, м. Вінниця, 21001).