ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
16.12.2024 року м. Дніпро Справа № 908/3468/13 (908/2076/24)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Черкаський В.І.) від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24)
за позовом позивача 1 (заявника) - Фізичної особи Макарова Костянтина Григоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, представник - адвокат Погрібна С.О., e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
позивача 3 - Фізичної особи - підприємця Руденка Анатолія Петровича ( АДРЕСА_2 , ідент. № НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину,
що розглядається в межах справи № 908/3468/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24)
- вжито заходи до забезпечення позову шляхом:
До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) повністю.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24):
- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - залишено без задоволення;
- ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - залишено без змін;
- судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД".
До Центрального апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно з якою просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Торг, ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2024р. призначено заяву до розгляду в судове засідання на 16.12.2024р. о 17:00 год.
У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Торг, ЛТД» та у запереченнях на заяву позивача про здійснення розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення заперечує проти задоволення заяви та просить залишити її без задоволення, посилаючись при цьому на відсутність у відзиву на апеляційну скаргу попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, завищення заявленої до стягнення суми, неспівмірність її з наданими позивачу послугами адвоката, кількістю часу, яка була витрачена адвокатом при наданні послуг, приймаючи до уваги і те, що справа по суті судом не розглянута, тощо.
Розглянувши наявні матеріали справи, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, апеляційний суд дійшов висновку про наяність підстав для часткового задоволення вказаної заяви позивача, виходячи з наступного.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.
Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести в зв`язку із розглядом справи, а саме:
- сплата судового збору в сумі 6 056,0 грн.;
- сплата послуг представника Позивача-2 із розрахунку за 1 годину витраченого часу на будь-яку процесуальну дію 1 000,0 грн.
13.11.2024р. до Центрального апеляційного господарського суду від Макарова Костянтина Григоровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно з якою просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Торг, ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., до якої долучено наступні докази, що підтверджують понесення судових витрат:
- копія договору про надання правової допомоги від 20 серпня 2024 року;
- копія розрахунку судових витрат у справі за розглядом апеляційної скарги ТОВ «Велес-Торг» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/3468/13 (908/2076/24) про вжиття заходів забезпечення позову;
- копія акту виконаних робіт від 12.11.2024р. по Договору про надання правової допомоги від 20.08.2024 №б/н;
- копії квитанцій до прибуткових касових ордерів від 26.08.2024р., 11.09.2024р., 11.11.2024р.
Так, 20.08.2024р. між ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокатом Погрібною Світланою Олександрівною (Адвокат) підписано Договір про надання правової допомоги (далі Договір).
В рамках даного Договору 1.1. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в Центральному апеляційному господарському суді в ході розгляду апеляційної скарги ТОВ «Велес-Торг» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/3468/13 (908/2076/24) про вжиття заходів забезпечення позову в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами (п.п. 1.1. Договору).
Відповідно до умов розділу 3 Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору, Замовник сплачує Адвокату винагороду із розрахунку 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. за представництво інтересів Замовника в Центральному апеляційному господарському суді, та за складання процесуальних документів із розрахунку 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. за 1 годину, помножена на фактичну кількість часу, витраченого на складання процесуальних документів в цій справі. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором.
Розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору. За домовленістю Сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу (розділ 4 Договору).
Згідно з наданим розрахунком судових витрат за розглядом апеляційної скарги ТОВ «Велес-Торг» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/3468/13 (908/2076/24) в суді апеляційної інстанції адвокатом Погрібною С.О. надано правову допомогу, що полягала в наступному:
- складання і подача в суд заперечення щодо відкриття апеляційного провадження - 4 години роботи - вартість 4 000 гривень;
- складання і подача в суд додаткового заперечення щодо відкриття апеляційного провадження - 2 години роботи - вартість 2 000 гривень;
- складання і подача в суд клопотання про відеоконференцію, відзиву на апеляційну скаргу - 6 годин роботи - вартість 6 000 гривень;
- представництво інтересів в суді апеляційної інстанції у справі №908/3468/13 (908/2076/24) - 2 години роботи - вартість 5 000 гривень.
Вартість наданих послуг за цим розрахунком становить 17 000 грн.
Вказаний рахунок на оплату юридичних послуг був оплачений Замовником, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів від 26.08.2024р. на суму 6 000,00 грн., від 11.09.2024р. на суму 6 000,00 грн., від 11.11.2024р. на суму 5 000,00 грн.
Згідно з актом виконаних робіт від 12.11.2024р. по Договору про надання правової допомоги від 20.08.2024р., адвокат Погрібна Світлана Олександрівна (Виконавець) надала юридичні послуги в Центральному апеляційному господарському суді в ході розгляду апеляційної скарги ТОВ «Велес-Торг» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/3468/13 (908/2076/24) про вжиття заходів забезпечення позову згідно з переліком, а Макаров Костянтин Григорович (Замовник) прийняв від Виконавця юридичні послуги згідно з переліком та сплатив їх в повному розмірі на момент підписання Акту виконаних робіт на загальну суму у розмірі 17 000 гривень, що складає суму витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
Оцінюючи суму судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.
Аналіз ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Про адвокатуру і адвокатську діяльність, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Як вже було зазначено зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, або з власної ініціативи суду.
У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Торг, ЛТД» заперечував проти задоволення заяви позивача про здійснення розподілу судових витрат та покладення на відповідача-2 витрат на правову допомогу, посилаючись при цьому на відсутність у відзиву на апеляційну скаргу попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, завищення заявленої до стягнення суми таких витрат, неспівмірність її з наданими позивачу послугами адвоката, кількістю часу, яка була витрачена адвокатом при наданні послуг, приймаючи до уваги, що справа по суті судом не розглянута, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення.
Так, згідно з актом виконаних робіт від 12.11.2024р. по Договору про надання правової допомоги від 20.08.2024р., вбчається надання таких послуг, а також їх тривалість та вартість:
- складання і подача в суд заперечення щодо відкриття апеляційного провадження - 4 години роботи - вартість 4 000 гривень;
- складання і подача в суд додаткового заперечення щодо відкриття апеляційного провадження - 2 години роботи - вартість 2 000 гривень;
- складання і подача в суд клопотання про відеоконференцію, відзиву на апеляційну скаргу - 6 годин роботи - вартість 6 000 гривень;
- представництво інтересів в суді апеляційної інстанції у справі №908/3468/13 (908/2076/24) - 2 години роботи - вартість 5 000 гривень.
Проаналізувавши детальний опис робіт, колегія суддів частково погоджується з доводами відповідача-2, адже заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн. є завищеними з огляду на предмет та обставини справи, враховуючи обсяг документів, їх зміст, що не потребувало від адвоката значного обсягу часу та зусиль, співмірність суми витрат із складністю справи, розглядом питання щодо підстав вжиття заходів забезпечення позову та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, а тому вони підлягають зменшенню.
З огляду на викладене, надаючи оцінку наведеному позивачем розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням наданих доказів, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг, враховуючи принцип пропорційності, диспозитивності та змагальності, колегія суддів вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 5 000,00 грн., яка і підлягає присудженню до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на користь ОСОБА_1 .
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про здійснення розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 908/3468/13 (908/2076/24) в сумі 5 000,00 грн.
Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Запорізької області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції та строки оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна додаткова постанова складена та підписана 26.12.2024 року.
Головуючий суддя А.Є. Чередко
Суддя О.Г. Іванов
Суддя В.Ф. Мороз