ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2024 Справа № 917/1125/21
м. Полтава
про стягнення 3 901 265,82 грн.

Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазвидобувного управління "Полтаванафтогаз" до Гоголівської селищної ради про стягнення 3 901 265,82 грн матеріальної шкоди у розмірі різниці між економічно обгрунтованими Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" тарифами на виробництво, транспортування і постачання теплової енергії та затвердженими Гоголівською селищною радою тарифами за період з 24.12.2018 по 01.03.2021 (по наданню послуг з теплопостачання) та за період з 01.10.2020 по 01.03.2021 (по наданню послуг з підігріву води для населення).
Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.12.2021 року позов задоволено. Стягнуто з Гоголівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазвидобувного управління "Полтаванафтогаз" 3 901 265,82 грн заборгованості та 58 518,99 грн. судового збору.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 рішення Господарського суду Полтавської області від 16.12.2021 у справі № 917/1125/21 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.05.2023 року постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 16.12.2022 у справі № 917/1125/21 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.
Відповідно до частини 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 917/1125/21 визначено суддю Солодюк О.В. (протокол від 29.06.2023 року).
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.07.2023 суд прийняв справу до провадження, розгляд справи постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 24.08.2024 на 12:00 год.
В обгрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач затверджував тарифи на постачання теплової енергії та підігріву води в розмірах, нижчих від собівартості. Довготривале порушення відповідачем майнових прав позивача завдало позивачу матеріальної шкоди у розмірі різниці між економічно обгрунтованими позивачем тарифами на виробництво, транспортування і постачання теплової енергії за затвердженими відповідачем тарифами.
Основною метою діяльності Підприємства, у тому числі, але не виключно, є задоволення потреб, зокрема, у теплопостачанні об`єктів житла, бюджетної сфери, соцкультпобуту, інших об`єктів у містах і селищах області та отримання від цієї діяльності прибутку.
Так, для жителів селища Гоголеве Миргородського району Полтавської області та інших споживачів Нафтогазовидобувне управління Полтаванафтогаз ПАТ Укрнафта надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та підігріву (постачання) гарячої води.
Виробництво та транспортування теплової енергії для названих вище споживачів послуг здійснюється на власній котельні та власними тепломережами позивача відповідно. В розрізі здійснення ліцензійної діяльності з постачання теплової енергії (розподілу теплової енергії) НГВУ Полтаванафтогаз ПАТ Укрнафта обладнало вузлом обліку тепла житловий будинок за адресою вул. Горєва, 15 в смт. Гоголеве, на інших об`єктах ведуться організаційно-підготовчі роботи щодо встановлення будинкових лічильників. Розподіл та нарахування за постачання теплової енергії на об`єктах (будівлях), не обладнаних вузлами обліку, здійснюється за нормою споживання. Забір води для технологічних потреб здіснюється з власних джерел ПАТ Укрнафта.
У свою чергу підігрів 1 куб. метра води здійснюється з використанням теплоносія (теплової енергії), виробленого на власній котельні позивача. Так само, забір питної води для надання послуг з постачання гарячої води позивач проводить з власних джерел.
Враховуючи зазначені вище умови провадження операційної діяльності з надання послуг з постачання теплової енергії та підігріву (постачання) гарячої води, позивач провів розрахунки одноставкових тарифів на такі послуги на підставі калькулювання вартості 1 Гкал теплоенергії по котельні № 10 смт. Гоголево.
Відповідно до вимог Порядку № 869 формування тарифів на послуги теплопостачання та постачання гарячої води ПАТ Укрнафта була визначена вартість таких послуг, виходячи з вартості одиниці теплової енергії (1 Гкал), визначеної як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання. До структури тарифів (вартості послуг) позивач не включав понесені ним витрати на відшкодування втрат. У свою чергу, така складова тарифу, як плановий прибуток, визначена в розрахунках тарифів як рентабельність.
Обсяг планових витрат, що були включені позивачем до повної собівартості теплової енергії (вартості 1 Гкал), відображено в розрахунку планових витрат операційної діяльності по котельні № 10 НГВУ Полтаванафтогаз смт. Гоголеве в 2017 році.
На підставі визначеного обсягу планових витрат теплової енергії позивачем була розрахована вартість 1 Гкал теплоенергії та складена калькуляція повної собівартості 1 Гкал теплоенергії по котельні № 10 смт. Гоголево НГВУ Полтаванафтогаз.
ПАТ Укрнафта наголошує на тому, що як до розрахунку планових витрат операційної діяльності по котельні № 10, так і до калькуляції повної собівартості 1 Гкал теплоенергії по цій котельні включені статті витрат операційної діяльності позивача у строгій відповідності до вимог Порядку№ 869.
Сума виробничої собівартості та адміністративних витрат (п. 22 Порядку № 869) становить повну собівартість теплової енергії.
Отже, калькуляція повної собівартості 1 Гкал теплоенергії по котельні № 10 смт. Гоголево НГВУ Полтаванафтогаз складена відповідно до вимог, встановлених Порядком № 869 і позивач дотримався законодавчо встановленої методології складання калькуляції повної собівартості 1 Гкал теплоенергії.
У свою чергу, на підставі розрахованої вартості 1 Гкал теплоенергії позивач провів розрахунки тарифів на послугу теплопостачання та послугу постачання гарячої води.
Розрахунок тарифу на послугу теплопостачання за 1м2 позивач проводив шляхом ділення загальної суми витрат, визначеної в калькуляції та прорахованої в розрізі кожної групи споживачів, на суму опалюваної площі, також прорахованої окремо по кожній групі споживачів, та на період опалювального сезону (6 місяців). На отриману собівартість опалення 1м2 позивач нараховував податок на додану вартість та рентабельність.
Принцип розрахунків тарифу на постачання (підігрів) гарячої води є аналогічним попереднім розрахункам. Тобто, вираховується собівартість підігріву 1 м3 води, на яку позивач нараховував податок на додану вартість та рентабельність.
Структура тарифів на послуги теплопостачання та постачання гарячої води в частині планового прибутку, в даному випадку рентабельності, побудована з урахуванням загальних засад формування тарифів на теплову енергію, визначених ЗУ "Про теплопостачання", та з урахуванням того, що ліцензійна діяльність ПАТ "Укрнафта" в сфері теплопостачання є допоміжним виробництвом позивача.
Позивач зазначає, що тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб`єкта господарювання. Рентабельність визначається органом, уповноваженим встановлювати тарифи....
При цьому, котельня №10 НГВУ Полтаванафтогаз в смт. Гоголеве є виробничим об`єктом позивача, що забезпечує теплопостачання для інших власних виробничих об`єктів і, разом з тим, для населення та для сторонніх організацій. У зв`язку з цим, комплекс заходів щодо підвищення рівня надійності та забезпечення ефективної роботи систем централізованого теплопостачання, реконструкції, модернізації вказаної котельні здійснюється виключно за рахунок власних джерел фінансування позивача та у відповідності до виробничих програм (планів) ПАТ Укрнафта.
Відтак, з одного боку, орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо затвердження виробничих планів (програм) ПАТ Укрнафта, як вимагають того норми Порядку № 869 в розрізі затвердження інвестиційних програм суб`єктів сфери теплопостачання, але в той же час позивач фактично несе витрати, спрямовані на підвищення ефективності роботи котельні № 10, шляхом використання власних джерел фінансування. Структуру тарифів позивача складає повна собівартість теплової енергії та плановий прибуток, в даному випадку рентабельність (кошти, які спрямовуються позивачем на інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження ліцензованої діяльності).
При здійсненні розрахунків тарифів на послуги теплопостачання та послуги постачання гарячої води позивач визначав рівень рентабельності згідно з Інструкцією по формуванню цін на продукцію ПАТ "Укрнафта", а також роботи і послуги, що надаються структурними одиницями ПАТ "Укрнафта" для сторонніх організацій. У свою чергу, відповідач, в силу вимог ст. 20 Закону України Про теплопостачання, був зобов`язаний або погодити визначений позивачем рівень рентабельності, або визначити інший рівень прибутку для розрахунків позивачем тарифів на комунальні послуги.
Позивач посилається на те, що відповідачем не було дотримано законодавчо встановленої вимоги щодо визначення рівня рентабельності для послуг теплопостачання та постачання гарячої води, що надаються позивачем. Водночас вимогами законодавства у сфері теплопостачання не встановлений чіткий механізм визначення такої рентабельності. Відповідно, в даному випадку визначення рентабельності відповідачем та затвердження тарифів мали б бути здійснені одночасно.
Таким чином, позивач неодноразово подавав на розгляд відповідача економічно обґрунтовані розрахунки тарифів на послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Відтак, правомірно очікував на затвердження відповідачем тарифів на комунальні послуги, що розраховані на основі економічно обґрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку (рентабельності).
Однак, жодного разу відповідач не вчинив жодної з дій, яку орган місцевого самоврядування зобов`язаний здійснити за наслідками розгляду заяви суб`єкта господарювання, а саме - в місячний термін задовольнити заяву суб`єкта господарювання та прийняти рішення про затвердження запропонованих заявником тарифів або ж протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви (з дня її реєстрації) винести рішення про відмову у затвердженні таких тарифів із направленням письмового повідомлення про залишення заяви без розгляду із зазначенням чітких мотивів такої відмови та посиланням на відповідні нормативно-правові акти.
Отже, позивач стверджує, що орган місцевого самоврядування не скористався своїм правом на відмову в задоволенні заяви та не виконав свого обов`язку щодо направлення заявнику письмового повідомлення з обгрунтуванням відмови з конкретною вказівкою фактичних та правових підстав.
Відповідач зазначає, що на розгляд сесії Гоголівської селищної ради Миргородського району подавались листи не встановленого зразка, у яких не зазначали отримувача, яким мав бути виконавчий комітет Гоголівської селищної ради, а адресувались "До сесії Гоголівської селищної ради", не дублювались в електронній формі, не містили підтвердні матеріали та документи, що використовувалися під час проведення розрахунків тарифів, не містили пояснювальної записки щодо потреби встановлення тарифів та всього іншого, що приписано нормою Порядку.
Таким чином, не можливо погодитись із твердженнями позивача та судів попередніх інстанцій щодо встановлення вини відповідача, що полягає у безпідставному не виконанні покладеного на нього рядом нормативно-правових актів обов`язку щодо затвердження тарифів.
Разом з тим, позивачем рішення сесії в порядку адміністративного судочинства не оскаржувалися.
Також відповідно до звернень, що містяться в матеріалах справи, можна встановити, що позивач звертався до відповідача шість разів у різні періоди часу з проханням затвердити економічно обгрунтовані тарифи на надання послуг з централізованого водопостачання гарячої води та опалення взагалі безвідносно до встановлених законом строків.
Відповідно до підпункту 3 п. 8 Розділу II Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення, дані розрахунки мають містити розрахункові формули, пояснення з посиланням на відповідні нормативні акти, якими керуються заявники під час виконання розрахунків, чіткі вихідні дані, підтверджені завіреними копіями документів.
Відповідач також зазначає, що необхідною умовою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є факти неправомірних дій, бездіяльності органу місцевого самоврядування, виникнення шкоди та причинний зв"язок між неправомірними діями, бездіяльністю органу місцевого самоврядування і заподіянню ним шкоди. Підтверджуючи розмір заявлених до стягнення коштів, позивач посилається лише на власну калькуляцію.
Відповідач вважає, що у діях Гоголівської селищної ради відсутні ознаки протиправної поведінки та вини, що є обов`язковими умовами для настання відповідальності та застосування господарських санкцій. Отже, позивачем не доведено обгрунтованість тарифів.
Судове засідання, призначене на 24.08.2023 на 11:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 12.09.2023 призначено розгляд справи на 30.11.2023 на 10:00 год.
Ухвалою суду від 30.11.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено розгляд справи на 18.01.2024 на 11:30 год.
16.01.2024 (вхід. № 560) від представника позивача до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній просить суд врахувати правову позицію Верховного Суду в частині застосування правового принципу "превалювання сутності над формою".
Ухвалою суду від 18.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2024 на 14:00 год.
26.03.2024 (вхід. № 4140) від представника відповідача до матеріалів справи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
26.03.2024 (вхід. № 4141) від представника позивача до матеріалів справи надійшло клопотання, в якому представник просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та час.
Ухвалою суду від 26.03.2024 відкладено розгляд справи на 23.05.2024 на 11:00 год.
Судове засідання, призначене на 23.05.2024 на 11:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 13.06.2024 призначено розгляд справи на 23.07.2024 на 14:00 год.
В судовому засіданні 23.05.2024 оголошено перерву до 22.08.2024 на 10:00 год.
Судове засідання, призначене на 22.08.2024 на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 03.09.2024 призначено розгляд справи на 14.11.2024 на 11:00 год.
В судовому засіданні 14.11.2024 оголошено перерву до 26.11.2024 до 14:00год.
В судовому засіданні 26.11.2024 представник позивача позовні вимоги підтримує та надав суду довідку в огрунтування розміру шкоди.
Представник відповідача проти позову заперечує.
В судовому засіданні 26.11.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Відповідно до п.п. 2.2.20 Статуту ПАТ Укрнафта одним із основних предметів діяльності Товариства є здійснення підприємницької діяльності з виробництва, постачання і передачі теплової та електроенергії.
Нафтогазовидобувне управління Полтаванафтогаз Публічного акціонерного товариства Укрнафта здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій, виданих Полтавською обласною державною адміністрацією.
НГВУ Полтаванафтогаз включено до переліку суб`єктів природної монополії, що здійснює транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами на території Полтавської області.
Включення ПАТ Укрнафта в особі НГВУ Полтаванафтогаз до вищевказаного переліку свідчить про те, що позивач є суб`єктом природної монополії у сфері транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами на території Полтавської області.
Нафтогазовидобувне управління Полтаванафтогаз Публічного акціонерного товариства Укрнафта (надалі - НГВУ Полтаванафтогаз ПАТ Укрнафта) здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів води (надалі - Порядок формування тарифів), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869, для встановлення одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання ліцензіат подає уповноваженому органові у друкованому та електронному вигляді заяву і розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.
Відповідно до п. 4 Порядку формування тарифів: тарифи на надання послуг з централізованого опалення - вартість надання одиниці послуги з централізованого опалення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку; тарифи на надання послуг з централізованого постачання гарячої води - вартість надання одиниці послуги з централізованого постачання гарячої води визначеної кількості та відповідної якості, розрахована на основі економічно обгрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку.
В серпні 2016 року ПАТ Укрнафта в особі НГВУ Полтаванафтогаз (надалі - позивач) на підставі вищевказаної норми звернулося до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району листом №11/01-634 від 09.08.2016, в якому повідомило про понесення значних збитків в зв`язку з підвищенням цін на енергоносії та просило внести до порядку денного питання погодження економічно обгрунтованих тарифів, а саме:
Тарифи на теплопостачання та підігрів води:
Опалення 1 кв. м. в опалювальний період: 1. Населення - 19,27 грн з ПДВ., Сторонні організації - 33,90 грн з ПДВ.
Теплова енергія, 1 Гкал.: 1. Сторонні організації - 828,00 грн з ПДВ.
Підігрів води 1 куб. м.: 1. Населення - 40,32 грн з ПДВ.
Підігрів води на одного чоловіка в місяць - 123,38 грн з ПДВ.
Також в даному листі позивач повідомив орган місцевого самоврядування про те, що в найближчих населених пунктах, де надаються аналогічні послуги, тарифи на обігрів 1 м.кв. опалювальної площі вищі в 5-6 разів, а тарифи на виробництво 1 Гкал. теплової енергії вищі більші, ніж у 7 разів.
Розглянувши звернення позивача, Гоголівська селищна рада рішенням від 22.09.2016 позачергової чотирнадцятої сесії сьомого скликання затвердила лише тарифи для сторонніх організацій в наступних розмірах:
- Опалення 1 кв. м. в опалювальний період, з ПДВ - 33,90 грн.
- Теплова енергія, 1 Гкал, з ПДВ - 500,00 грн.
Оскільки відповідач всупереч п. 104 Порядку формування тарифів, не затвердив тарифи на теплопостачання та підігрів води для населення, то позивач повторно листом №11/03-808 від 05.10.2016 звернувся до відповідача з проханням щодо підвищення тарифів.
Розглянувши звернення позивача, Гоголівська селищна рада рішенням від 31.10.2016 позачергової п`ятнадцятої сесії сьомого скликання затвердила комунальні тарифи для населення в наступних розмірах:
- Опалення (в опалювальний період) 1 кв. м., з ПДВ - 11,36 грн.
- Підігрів води, 1 куб. м., з ПДВ 18,64 грн.
- Підігрів води на одного чоловіка в місяць, з ПДВ - 59,48 грн.
В 2017 році рішенням від 15.08.2017 позачергової двадцять другої сесії сьомого скликання Гоголівської селищної ради було затверджено тариф на опалення 1 кв. м. в опалювальний період для населення в розмірі 19,27 грн з ПДВ.
В 2018 році ПАТ Укрнафта в особі НГВУ Полтаванафтогаз втретє звернулося листом № 01/01/11/06/02/13/03-24 від 14.09.2018 до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району, в якому просило розглянути та затвердити на сесії тарифи на постачання теплової енергії та підігрів води в наступних розмірах:
1. Тариф на 1 м2 для населення - 27,00 грн з ПДВ.
2. Тариф на 1 м2 для сторонніх організацій - 31,86 грн з ПДВ.
3.Розрахунок вартості 1 Гкал. - 1 113,65 грн з ПДВ.
4. Тариф на підігрів 1 м3 води - 54,23 грн з ПДВ.
5. Тариф на підігрів води на 1-го чоловіка - 165,94 грн з ПДВ.
За результатами розгляду вказаного листа Гоголівська селищна рада рішенням тридцять першої сесії сьомого скликання Гоголівської селищної ради від 11.10.2018, всупереч п. 104 Порядку формування тарифів, вирішила відкласти розгляд та затвердження тарифів на постачання теплової енергії та підігріву води, запропонованих НГВУ Полтаванафтогаз, до наступного засідання сесії Гоголівської селищної ради у зв`язку з коротким терміном на вивчення даного питання.
Позивач зазначає, що з огляду на те, що він не має права припиняти надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії і постачання гарячої води, він змушений надавати вищевказані послуги згідно з останніми затвердженими (хоч і збитковими) тарифами.
В 2019 році ПАТ Укрнафта в особі НГВУ Полтаванафтогаз вчетверте звернулось до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району листом № 01/01/11/06/02/16/03-19 від 04.11.2019, в якому повідомило відповідача про те, що на житловий будинок за адресою вул. Горєва, 15 в смт. Гоголеве, встановлено вузол обліку тепла та відповідно просило розглянути та затвердити на сесії тарифи на постачання теплової енергії та підігрів води в наступних розмірах:
1. Тариф на 1 м2 для населення - 27,00 грн з ПДВ.
2. Тариф на 1 м2 для сторонніх організацій - 31,86 грн з ПДВ.
3. Розрахунок вартості 1 Гкал. - 1 113,65 грн з ПДВ для сторонніх організацій.
4. Розрахунок вартості 1 Гкал. - 1 026,49 грн з ПДВ для населення.
5. Тариф на підігрів 1 м3 води - 54,23 грн з ПДВ.
6. Тариф на підігрів води на 1-го чоловіка - 165,94 грн з ПДВ.
Вказаний лист відповідач залишив без відповіді.
В 2020 році позивач звернувся до відповідача листом № 01/01/11/06/02/16/03-222 від 21.08.2020, в якому повторно повідомив відповідача про те, що на житловий будинок за адресою вул. Горєва, 15 в смт. Гоголеве встановлено вузол обліку тепла та відповідно вп`яте просив розглянути та затвердити на сесії тарифи на постачання теплової енергії та підігрів води в тих же розмірах, що і в попередньому році. Також позивачем зазначалося про те, що за 9 місяців 2019 року підприємство понесло величезні збитки у зв`язку з незатвердженням економічно обґрунтованих тарифів.
Вказаний лист відповідач всупереч абз. 1 п. 11 (3) та п. 99 (4) Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 1 червня 2011 року №869 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 291) (надалі - Порядок формування тарифів в новій редакції), також залишив без відповіді.
В 2020 році позивач листом вшосте № 01/01/11/06/02/16/03-350 від 10.12.2020 звернувся до відповідача, в якому просив затвердити економічно обґрунтовані тарифи.
За результатами розгляду вказаного листа Гоголівська селищна рада рішенням шостої позачергової сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради від 29.01.2021 вкотре всупереч п. 99 Порядку формування тарифів» в новій редакції вирішила залишити тарифи на постачання теплової енергії та підігріву води на території Гоголівської селищної ради без змін до закінчення карантину.
Зважаючи на безпідставність прийнятого органом місцевого самоврядування рішення, позивач всьоме листом № 01/01/11/06/02/16/03-05 від 08.02.2021 звернувся до відповідача, в якому в черговий раз просив затвердити економічно обґрунтовані тарифи. Також листом № 01/01/11/06/02/16/03-06 від 08.02.2021 позивач наголосив відповідачеві на тому, що тариф 500 грн. за 1 Гкал з ПДВ не покриває навіть собівартості виготовлення 1 Гкал теплової енергії, яка становить 1050 грн. без ПДВ.
Відповідач же вкотре затвердив тарифи на постачання теплової енергії та підігріву води в розмірах, нижчих від собівартості (копія рішення сьомої позачергової сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради від 19.02.2021, яке набрало чинності 15.04.2021 та Зведена інформація щодо встановлення тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 2016-2021 роки - додаються).
Відповідач жодного разу не надавав заперечень щодо необґрунтованості поданих позивачем розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, а також не пояснював причин не затвердження тарифів в розмірах, розрахованих позивачем.
Зважаючи на довготривале порушення відповідачем майнових прав позивача в межах загального строку позовної давності, визначеного ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення завданої позивачеві матеріальної шкоди у розмірі різниці між економічно обґрунтованими позивачем тарифами на виробництво, транспортування і постачання теплової енергії та затвердженими відповідачем тарифами. Так, позивачем нараховано завдану та невідшкодовану матеріальну шкоду за період з 24.10.2018 по 01.03.2021 (по наданню послуг з теплопостачання) та за період з 01.10.2020 по 01.03.2021 (по наданню послуг з підігріву води для населення) у розмірі 3 901 265,82 грн.
При вирішенні спору суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Господарського кодексу України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснення щодо того, як встановлюється тариф на комунальні послуги, надано Міністерством розвитку громад та територій 10.06.2020 на його офіційному сайті. Виконавці відповідних комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обгрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.
Повноваження щодо встановлення тарифів на комунальні послуги розподілено між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) та органами місцевого самоврядування.
Відповідно до законів України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Про державне регулювання у сфері комунальних послуг НКРЕКП встановлює тарифи на теплову енергію та комунальні послуги тим суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких вона здійснює.
Для решти суб`єктів господарювання, які не підпадають під сферу регулювання НКРЕКП, тарифи на теплову енергію та комунальні послуги встановлюються органами місцевого самоврядування.
Так, згідно із статтею 28 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги).
Таким чином, рішення про встановлення тарифів на комунальні послуги може прийматися лише уповноваженими органами.
Статтею 19 Конституції України передбачається, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.
Згідно із статтею 12 Закону України Про ціни і ціноутворення державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Оскільки позивач є суб`єктом природної монополії у сфері транспортування теплової енергії місцевими тепловими мережами на території смт. Гоголеве Миргородського району Полтавської області, то на нього поширюється дія законодавства, яке регулює діяльність суб`єктів природних монополій.
Статтею 9 Закону України Про ціни і ціноутворення встановлено, що державні фіксовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне становище на ринку.
Відповідно до ст. 9 Закону України Про природні монополії одним із основних принципів регулювання діяльності суб`єктів природних монополій є принцип самоокупності суб`єктів природних монополій. При регулюванні цін (тарифів) на товари суб`єктів природних монополій органами, які регулюють діяльність суб`єктів природних монополій, мають враховуватися: витрати, які згідно із законами про оподаткування відносяться на валові витрати виробництва та обігу; податки і збори (обов`язкові платежі) до бюджетів та державних цільових фондів; вартість основних виробничих фондів, амортизаційні відрахування, потреби в інвестиціях, необхідних для відтворення основних виробничих фондів; очікуваний прибуток від можливої реалізації товарів за різними цінами (тарифами); віддаленість різних груп споживачів від місця виробництва товарів; відповідність якості товарів, що виробляються (реалізуються), потребам споживачів; державні дотації та інші форми державної підтримки.
Вказані норми закону реалізуються через закріплений у ч. 2 ст. 10 Закону України Про ціни і ціноутворення та ст. 15 Закону України Про теплопостачання принцип зміни державних фіксованих та регульованих цін і тарифів у зв`язку із зміною умов виробництва і реалізації продукції, змін цін на енергоносії та інших витрат.
Частиною третьою статті 20 Закону України Про теплопостачання, який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, встановлено, що тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.
Відповідно до п. п. 2 п. а ч. 1 ст. 28 Закону України Про місцеве самоврядування до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесені повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.
Зазначені повноваження є власними (самоврядними) повноваженнями виконавчого органу, який створюється для здійснення виконавчих функцій та повноважень місцевого самоврядування.
Таким чином, виходячи з положень п. п. 2 п. а ч. 1 ст. 28 Закону України Про місцеве самоврядування та ч. 3 ст. 20 Закону України Про теплопостачання, повноваження Гоголівської селищної ради (відповідача) в галузі тарифної політики пов`язані із встановленням або погодженням у порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на оплату теплової енергії, побутових, комунальних, транспортних та інших послуг.
Відповідно до ст. 20 Закону України Про теплопостачання тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування усіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, враховувати повну собівартість теплової енергії та забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.
Формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення здійснюється підприємствами, діяльність яких регулюється на місцевому рівні, згідно з вимогами Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (надалі Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 291) Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги.
Відповідно до п. п. 1 та 2 Порядку цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.
Згідно п. 11 Порядку з метою забезпечення відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, та відповідно наданням послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, перегляд тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та їх структури здійснюється уповноваженим органом кожного року (до початку опалювального періоду) за заявою ліцензіата (суб`єкта господарювання).
Відповідно до п. 99 Порядку розгляд розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, поданих ліцензіатом, здійснюється уповноваженим органом протягом одного календарного місяця з дня отримання відповідної заяви у порядку, встановленому Мінрегіоном.
Згідно зі статтею 12 Закону України Про ціни і ціноутворення державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Статтею 15 цього ж Закону передбачено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання під час державного регулювання цін. Так відповідно до ч. ч. 1 та 2 вказаної статті Закону, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів. Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про природні монополії збитки, завдані в результаті дій чи бездіяльності органів, які регулюють діяльність суб`єктів природних монополій, підлягають відшкодуванню у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно з приписами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
За період існування спірних правовідносин між позивачем і відповідачем основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулювалися двома нормативно-правовими актами: Законом України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинним до 01.05.2019) та Законом України Про житлово-комунальні послуги від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (чинним з 01.05.2019 і дотепер).
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі Закон від 24.06.2004) виконавець має право на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 22 цього ж Закону виробник має право на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.
Згідно ч. 4 ст. 31 Закону від 24.06.2004 у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.
На виконання Постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у даній справи, господарський суд Полтавської області, дослідивши надані позивачем розрахунки щодо тарифів на постачання теплової енергії та підігрів води, здійснивши перевірку розрахунку тарифів, дійшов висновку що дані тарифи вірні та відповідають "Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води", який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869.
Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок бездіяльності відповідача (тривале незатвердження тарифів), протиправної поведінки (затвердження тарифів у розмірах значно нижчих від економічно обгрунтованих), відповідач порушив основний принцип регулювання діяльності суб`єктів природних монополій - принцип самоокупності суб`єктів природних монополій.
Відповідно до заперечень відповідача, щодо площі обігріву приміщень для населення, суд зазначає, що позивачем 26.11.2024 надано суду довідку в обґрунтування розрахунку розміру шкоди, відповідно до якої обігріта площа приміщень становить 348 805,94 м2.
Дана довідка залучена судом до матеріалів справи.
Відповідач не надав суду контррозрахунку тарифів, а отже, не спростував правильність їх нарахування позивачем.
Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що всі 7 заяв-звернень ПАТ «Укрнафта», в яких висловлювалося прохання до органу місцевого самоврядування затвердити тарифи на комунальні послуги з постачання теплової енергії та підігріву води, містили дефекти форми, з огляду на наступне.
Дії відповідача щодо незатвердження тарифів не пов`язані з відмовою задовольнити звернення через його невідповідність вимогам «Порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів». Матеріалами справи підтверджується, що заяви-звернення позивача не були розглянуті відповідачем та, відповідно, факту відмови не мало місця жодного разу.
Відповідач, розглядаючи аналогічну за своїм змістом та формою восьму заяву-звернення ПАТ «Укрнафта», задовольнив його в повному об`ємі. Дана обставина вказує на відмову органу місцевого самоврядування від своєї ж позиції. Зокрема, в процесі первинного розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач рішенням позачергової шістнадцятої сесії восьмого скликання від 08.10.2021 затвердив тарифи в розмірах, запропонованих позивачем на підставі заяви та пакету документів, форма та зміст яких є ідентичними до тих, з якими позивач сім разів звертався із заявами до органу місцевого самоврядування на протязі 2016-2021 років.
Стосовно інших доводів учасників справи, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із п.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судові витрати відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.