ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" грудня 2024 р. Справа № 924/852/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Лежніній Я.С. розглянувши матеріали

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Красилівської міської ради, м. Красилів, Хмельницька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД", м. Київ

до Комунального підприємства "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради, м. Красилів, Хмельницька область

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 91692,83 грн.

Представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: Тарасова А.Є. згідно довіреності

Баєва О.М. згідно довіреності

відповідача 2: не з`явився

за участю Лісового О.І. прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури

Рішення ухвалюється після оголошеної в судовому засіданні 28.11.2024 перерви.

У судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 20.09.2024 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10.10.2024. У підготовчому засіданні 10.10.2024 оголошено перерву до 21.10.2024. У підготовчому засіданні 21.10.2024 оголошено перерву до 29.10.2024. У підготовчому засіданні 29.10.2024 оголошено перерву до 13.11.2024. У підготовчому засіданні 13.11.2024 оголошено перерву до 19.11.2024. У підготовчому засіданні 19.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 28.11.2024. У судовому засіданні 28.11.2024 оголошено перерву до 27.12.2024.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Красилівської міської ради звернувся із позовом до суду про визнання недійсними додаткових угод №2 від 21.07.2022, №3 від 10.08.2022, №5 від 30.08.2022, №6 від 23.09.2022 до договору №31/05 про постачання електричної енергії від 31.05.2022 укладеного між ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" та КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства".

В обґрунтування позову прокурор зазначив, що оспореними додатковими угодами збільшено ціну за 1 кВт/год електричної енергії та зменшено обсяги закупівлі електричної енергії що є не обґрунтовано та документально не підтверджено. При цьому отримана відповідачем за наслідками безпідставного збільшення ціни товару оплата за товар, який не був поставлений, підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України. Як на правову підставу позову прокурор посилається на положення ст. ст. 15, 16, 202, 203, 215, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 655, 669, 670 ЦК України, ст. ст. 4, 173-175, 179, 180, 193 ГК України, ст. ст. 31, 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Позивач у заяві від 11.12.2024 позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за відсутності представника.

Відповідач 1 у відзиві проти позову заперечує. Повідомляє, що спірні додаткові угоди сторонами укладено за взаємною згодою, при цьому сторони не виходили за рамки 10-відсоткового збільшення ціни за одиницю товару, обмеження строків зміни ціни на дату укладення додаткової угоди Законом України "Про публічні закупівлі" не встановлено. При цьому коливання цін підтверджено даними оператора ринку, офіційно оприлюдненими на його веб-сайті.

На думку відповідача 1, відсутні обставин, які би свідчили про невиконання або неналежне виконання позивачем, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. Також відповідач 1 наголошує, що покладення на нього наслідків у вигляді повернення коштів та фактично зобов`язання його поставити товар (електроенергію) за економічно невигідними та необґрунтованими цінами зі збитками, не відповідає критеріям щодо втручання у право мирного володіння майном. З огляду на викладене, у позові просить відмовити.

Відповідач 2 відзиву на позов не подав. У заяві від 17.12.2024 просить розглядати справу за наявними матеріалами та за відсутністю представника.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

31.05.2022 між ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" (постачальник) та Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства (споживач) укладено договір постачання електричної енергії №31/05 за яким постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник"" "09310000-5 Електрична енергія" (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно п.3.5 договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії складає 360 000кВт/год.

Ціна за 1кВт/год електричної енергії становить 3,23грн. у т.ч. вартість послуг з передачі електричної енергії 0,34564 грн. за 1кВт/год та податок на додану вартість (п.п.5.2).

Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1162800грн. у т.ч ПДВ 193 800грн.(п.5.3).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.п.5.5).

Відповідно до п.5.13 після прийняття споживачем комерційних пропозицій постачальника внесення змін до них можливе лише за згодою сторін або в порядку встановленому чинним законодавством.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.08.2022. В частині оплати до повного виконання своїх зобов`язань.

Істотні умови цього договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі": 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків сповивача; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі або закупівлі не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю, внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

У разі зміни регульованих цін (тарифів), які враховуються при розрахунку ціни на електричну енергію постачальник здійснює коригування шляхом збільшення / зменшення відповідної регульованої складової з дати її введення в дію на підставі відповідної постанови НКРЕКП (п.14.3).

Відповідно до п.14.8 зміни до цього договору можуть бути внесені у випадках передбачених згідно ст.41 ЗУ "Про публічні за купівлі".

Додатком №2 до договору сторонами підписана комерційна пропозиція №1 за якою ціна договору становить 1162800грн. у т.ч. ПДВ 193800грн. Кількість електричної енергії за червень-серпень 2022 визначено в обсязі 360000 кВт/год. Ціна за 1кВт/год становить 3,23 грн., яка складається з 2,34606 грн за 1кВт/год без ПДВ, 0,34564грн. тариф за послуги з передачі електричної енергії встановлений відповідно до постанови тариф за послуги з передачі електричної енергії встановлений відповідно до постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, 0,5383грн. ПДВ.

Відповідно до ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі" можливе збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі про закупівлю.

Зміна ціни за одиницю товару до 10 % може здійснюватись не частіше ніж 1 раз на декаду. Для встановлення наявності коливання ціни товару використовується аналітичний матеріал, що опубліковується на офіційному веб-сайті "ДП Оператор ринку".

Додатком 3 до договору погоджено обсяги очікуваного споживання електричної енергії в 2022 році: червень 120000кВт/год, липень - 120000кВт/год, серпень - 120000кВт/год.

Додатком №4 сторонами підписано порядок зміни умов договору, у т.ч. ціни одиниці товару електроенергії.

Додатковою угодою №1 від 05.07.2022 викладено п.5.3 договору в наступній редакції: "Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1162800грн. з урахуванням ПДВ 193800грн. в т.ч в сумі 100000 грн. з рахунку UA 0048918 Держказначейської служби України та 1062000грн. з рахунку НОМЕР_1 в КБ "Приватбанк".

Додатковою угодою №2 від 21.07.2022 керуючись п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі", пунктом 14.3 договору та розділом 2 Ціна Комерційної пропозиції, сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару на 9,99%, що є не більше ніж на 10% у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору.

Викладено перше речення п.3.5 договору у такій редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 220136 кВт/год.".

Викладено третє речення п.2 додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" "Ціна" у наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год становить 3,511284 грн., яка складається з : 2,58043 за 1кВт/год (без ПДВ), 0,34564 - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений відповідно до постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, 0,585214 ПДВ".

Передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до п.2 Додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" та до ч.3 ст.631 ЦК України умови викладені у цій додаткові угоді поширюють свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01.07.2022р.

Додатковою угодою №3 від 10.08.2022 керуючись п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі", пунктом 14.3 договору та розділом 2 Ціна Комерційної пропозиції, сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару на 2,33%, що є не більше ніж на 10% у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору.

Викладено перше речення п.3.5 договору у такій редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 179 715,30 кВт/год.".

Викладено третє речення п.2 додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" "Ціна" у наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год становить 3,583308 грн., яка складається з : 2,64045 за 1кВт/год (без ПДВ), 0,34564 - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений відповідно до постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, 0,597218 ПДВ".

Пункт 5.3 договору викладено в наступній редакції: "Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1162800грн. з урахуванням ПДВ 193800грн. в т.ч в сумі 350000 грн. з рахунку UA 0048918 в УДКСУ у Красилівському районі Хмельницької області та 812800грн. з рахунку НОМЕР_1 в КБ "Приватбанк".

Передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до п.2 Додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" та до ч.3 ст.631 ЦК України умови викладені у цій додаткові угоді поширюють свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 11.07.2022р.

Додатковою угодою №4 від 16.08.2022 у зв`язку із початком постачання електричної енергії за об`єктом "Станція підвищеного тиску" EIC-кодом 62Z058 з 17.08.2022 відповідно до підписаної зі сторони споживача заяви приєднання від 16.08.2022 сторонами внесено зміни до додатку 1.1 договору №31/05 від 31.05.2022 про постачання електричної енергії та викладено його в новій редакції".

Додатковою угодою №5 від 30.08.2022 керуючись п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі", пунктом 14.3 договору та розділом 2 Ціна Комерційної пропозиції, сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару на 9,99%, що є не більше ніж на 10% у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору.

Викладено перше речення п.3.5 договору у такій редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 97622,37 кВт/год.".

Викладено третє речення п.2 додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" "Ціна" у наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год становить 3,899844 грн., яка складається з : 2,90423 за 1кВт/год (без ПДВ), 0,34564 - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений відповідно до постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, 0,649974 ПДВ".

Передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до п.2 Додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" та до ч.3 ст.631 ЦК України умови викладені у цій додаткові угоді поширюють свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01.08.2022р.

Додатковою угодою №6 від 23.09.2022 визнано такою, що втратила чинність додаткова угода №5 від 30.08.2022.

Керуючись п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі", пунктом 14.3 договору та розділом 2 Ціна Комерційної пропозиції, сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару на 6,21057%, що є не більше ніж на 10% у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору.

Викладено перше речення п.3.5 договору у такій редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 100715 кВт/год.".

Викладено третє речення п.2 додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" "Ціна" у наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год становить 3,7800924 грн., яка складається з : 2,804437 за 1кВт/год (без ПДВ), 0,34564 - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений відповідно до постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, 0,6300154 ПДВ".

Передбачено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до п.2 Додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" та до ч.3 ст.631 ЦК України умови викладені у цій додаткові угоді поширюють свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01.08.2022р.

Для оплати отриманої електроенергії відповідачу 2 були виставлені рахунки №549 від 14.09.2022, 501 від 22.08.2022, 480/2 від 10.08.2022, 480 від 10.08.2022, 478 від 07.08.2022, 428 від 20.07.2022, 411 від 14.07.2022, 392/1 від 07.07.2022, 392 від 07.07.2022, 368 від 21.06.2022, 346 від 08.06.2022.

Згідно платіжних доручень №№ 286 від 15.06.2022, 294 від 22.06.2022, 11 від 08.07.2022, 335 від 13.07.2022, 343 від 15.07.2022, 347 від 18.07.2022, 360 від 22.07.2022, 361 від 25.07.2022, 19 від 12.08.2022, 18 від 12.08.2022, платіжних інструкцій №№ 424 від 24.08.2022, 432 від 31.08.2022, 458 від 08.09.2022, 459 від 09.09.2022, 477 від 21.09.2022, 487 від 23.09.2022, 496 від 26.09.2022 відповідачем 2 оплачено отриману від ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" електроенергію на загальну суму 1162799,99грн.

В матеріалах справи наявні листи постачальника №1807-2022/1 від 18.07.2022, №1008-2022/3 від 10.08.2022, №2908-2022/2 від 29.08.2022 щодо результатів проведення останнім аналізу ринку на добу наперед, збільшення середньозваженої ціни на електричну енергію до яких додано аналітичні матеріали отримані із веб-порталу ДП "Оператор ринку".

12.07.2024 прокурор звернувся до Красилівської міської ради з листом, в якому, повідомивши про безпідставну сплату споживачем коштів в загальній сумі 91692,83 грн. внаслідок укладення додаткових угод до договору від 31.05.2022 №31/05, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" просив надати інформацію щодо намірів Ради вжити у судовому порядку заходи стосовно стягнення з відповідача надміру сплачених коштів за договором та визнання недійсними додаткових угод до вказаного договору.

Красилівська міська рада відповіла, що зважаючи на те, що КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" є окремою юридичною особою і наділене повноваженнями самостійно представляти свої інтереси, нею не вживались і не будуть вживатись заходи щодо визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надмірно сплачених за договором коштів (лист від 29.07.2024).

Перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури звернувся до Красилівської міської ради з повідомленням від 06.08.2024, в якому на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" попередньо повідомив про намір здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі Ради до Красилівського ПГВК та ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" про визнання недійсними додаткових угод до договору від 31.05.2022 №31/05 та стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 91682,83 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Красилівської міської ради, прокурор з огляду на положення преамбули, ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", ст. ст. 4, 26, 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 2, 23 Бюджетного кодексу України зазначив, що оскільки закупівля замовником послуг для забезпечення потреб територіальної громади є публічною закупівлею, тому правильне застосування Закону України "Про публічні закупівлі" входить в поняття "інтерес держави". Виконання зобов`язань за договором, укладеним за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням законодавства, може призвести до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідатиме меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, закріпленим у ст. 5 цього Закону. Натомість правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі позивача - органу, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Крім того, позивач є стороною договору, одержувачем бюджетних коштів, закупівля здійснювалась за бюджетні кошти, тому порядок її проведення регулюється вимогами законодавства в сфері публічних закупівель. Отже, звернення прокурора до суду у цій справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).

Так, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Тобто з огляду на вищезазначене Красилівська міська рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів становить інтерес територіальної громади в особі Красилівської міської ради.

Судом зважається на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

З матеріалів справи слідує, що прокурор листом від 12.07.2024 повідомивши Красилівську міську раду про безпідставну сплату споживачем коштів в загальній сумі 91692,83грн внаслідок укладення додаткових угод до договору від 31.05.2022 №31/05, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" просив надати інформацію щодо намірів Ради вжити у судовому порядку заходи стосовно стягнення з відповідача надміру сплачених коштів за договором та визнання недійсними додаткових угод до вказаного договору.

Проте у відповідь Красилівська міська рада у листі від 29.07.2024 відповіла, що нею не вживались і не будуть вживатись заходи шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору від 31.05.2022 №31/05 та стягнення з відповідача надмірно сплачених за договором коштів.

З наведеного слідує, що позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, територіальної громади, на які вказує прокурор, на такі порушення не відреагував, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з цим позовом.

При цьому, наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позивачем не заперечено.

Така бездіяльність позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак який незалежно від причини не здійснює захисту інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.

Наведені вище обставини щодо обізнаності позивача з порушенням інтересів держави, територіальної громади, зважаючи на характер наданих ним відповідей на листи прокурора, свідчать про встановлення обставин, за яких порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у прокурора не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано повідомлення (від 06.08.2024), адресоване позивачу, про намір здійснювати представництво в суді законних інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності спростовуються доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо недоведеності підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому суд виходить з того, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як убачається з позовних вимог, прокурор просить визнати недійсними додаткові угоди №2 від 21.07.2022, №3 від 10.08.2022, №5 від 30.08.2022, №6 від 23.09.2022 до договору № 31/05 від 31.05.2022 про постачання електричної енергії, укладеного відповідачами за результатами проведення процедури публічних закупівель.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасно, правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як убачається з матеріалів справи, 31.05.2022 за результатами проведення процедури закупівлі UA-2022-05-24-002050-а на підставі умов тендерної документації та комерційної пропозиції, поданої згідно процедури закупівлі, між відповідачем 2 як споживачем та відповідачем 1 як постачальником укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №31/05, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник"" " 09310000-5 Електрична енергія" (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

У п. 5.3 договору сторони визначили загальну вартість договору - 1162800грн. та очікуваний обсяг постачання електричної енергії - 360000кВт/год.

У додатку №2 до договору - "Комерційна пропозиція №1" та п.5.2 договору сторони погодили ціну товару за 1 кВт/год - 3,23грн., в т.ч. вартість послуг передачі енергії - 0,34564грн., та податок на додану вартість.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства та умов договору, станом на момент підписання договору про закупівлю від 31.05.2022 сторонами погоджені істотні умови - предмет, кількість, ціна, строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Разом з тим, у подальшому сторони договору уклали до нього оспорені додаткові угоди "2 від 21.07.2022, №3 від 10.08.2022, №5 від 30.08.2022, №6 від 23.09.2022 керуючись п.2 ч.5 ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі" у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку та без збільшення загальної вартості товару.

Судом враховується, що відповідно до положень частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Судом встановлено, що додатковою угодою №2 від 21.07.2022 зменшено обсяги закупівлі електроенергії з 360000 кВт/год до 220136 кВт/год, збільшено ціну за одиницю товару (з тарифом на передачу електроенергії) з 3,23 до 3,511284грн. (на 8,71%);

додатковою угодою №3 від 10.08.2022 зменшено обсяги закупівлі електроенергії з 220136 кВт/год до 179715,30 кВт/год, збільшено ціну за одиницю товару (з тарифом на передачу електроенергії) з 3,23грн. до 3,583308грн. (на 2,05% у порівнянні із додатковою угодою №2 та на 10,76% у порівнянні із ціною в договорі);

додатковою угодою №5 від 30.08.2022 зменшено обсяги закупівлі електроенергії до 97622,37 кВт/год, збільшено ціну за одиницю товару (з тарифом на передачу електроенергії) з 3,583308 до 3,899844грн. (на 8,83% у порівнянні із додатковою угодою №3 та на 19,59% у порівнянні із ціною в договорі);

додатковою угодою №6 від 23.09.2022 визнано такою, що втратила чинність додаткова угода №5 від 30.08.2022, при цьому ціну товару визначено на рівні 3,7800924, тобто ціну у порівнянні з додатковою угодою №3 збільшено на 5,49% та на 16.25% у порівнянні із ціною в договорі, визначено загальний обсяг закупівлі - 100715кВт/год (у порівнянні із договором зменшено на 259 285 кВт/год).

Судом береться до уваги, що згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

При цьому системний аналіз положень ст. 652 ЦК України у поєднанні з положеннями ст. 651 ЦК України та пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 13.04.2023 у справі №908/653/22).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 висловив правову позицію про те, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. При цьому обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тобто передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, виходячи з положень ст. ст. 334, 628, 629, 632, 651, 652, 653, 655 ЦК України, ст. 189 ГК України, ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зазначила, що із системного тлумачення наведених норм вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з тим, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, згідно з яким існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18).

В обґрунтування коливання ціни товару та необхідності внесення змін до договору в матеріали справи надано листи ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" №1807-2022/1 від 18.07.2022, №1008-2022/3 від 10.08.2022, №2908-2022/2 від 29.08.2022 щодо результатів проведення останнім аналізу "ринку на добу" в липні у порівнянні із червнем місяцем, з 10.07.2022 у порівнянні з першою декадою місця та з 20.07.2022, з 01.08.2022 у порівняні з третьою декадою липня місяця, з 10.08.2022 у порівнянні з першою декадою серпня місяця до яких додано аналітичні матеріали, отримані постачальником із веб-порталу ДП "Оператор ринку"

Однак суд зауважує, що вказані матеріали не містять інформацію про ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на дату укладення договору та на дати укладення спірних додаткових угод, зокрема 21.07.2022, 10.08.2022, 30.08.2022, 23.09.2022.

Верховний Суд у постановах неодноразово вказував на те, що відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження ринкової вартості товару на момент укладення договору позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни (постанови від 13.10.2021 у справі №910/20141/20, від 18.03.2021 у справі №924/1240/18, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21).

Варто зауважити, що виключно коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Суд звертає увагу на те, що постачальнику необхідно не лише довести підвищення ціни на товар на ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі, він також повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також повинен довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 23.11.2023 у справі №917/1009/22).

Однак будь-яких доказів у підтвердження письмового звернення постачальника до замовника з документальним обґрунтуванням необхідності збільшення ціни та неможливості виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, відповідачем не надано.

Натомість сторони збільшили вартість товару за відсутності доказів, що вартісні показники товару упродовж дії договору зросли настільки, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для відповідача.

Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України "Про публічні закупівлі" (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18).

За таких обставин, суд вважає, що листи ТОВ "ВОК-БІЗТРЕЙД" №1807-2022/1 від 18.07.2022, №1008-2022/3 від 10.08.2022, №2908-2022/2 від 29.08.2022 та аналітичні матеріали, отримані постачальником із веб-порталу ДП "Оператор ринку" не є належними та достатніми доказами, які підтверджують коливання ціни товару на ринку за відповідний період у бік збільшення, а, отже, не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" шляхом укладення оспорених додаткових угод.

Суд також враховує, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Беручи участь у процедурі публічних закупівель, самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, товариство гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни.

У постанові від 13.04.2023 у справі №908/653/22 Верховний Суд зазначив, що законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач як сторона договору розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. Відтак Верховний Суд погодився з прокурором, що таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).

У контексті наведеного судом звертається увага, що відповідачем не поставлено жодної одиниці товару за ціною, яка була визначена за результатами проведеної процедури закупівлі та закріплена сторонами при укладенні договору.

Додатково суд зауважує, що сторонами жодними доказами не обґрунтована та не підтверджена передбачена п. 1 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" підстава для внесення змін до договору, а саме: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, на яку сторони також послалися в оспорених додаткових угодах.

Отже, з урахуванням вищенаведеного у сукупності, беручи до уваги невідповідність додаткових угод №2 від 21.07.2022, №3 від 10.08.2022, №5 від 30.08.2022, №6 від 23.09.2022 вимогам п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", останні відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними.

Щодо заявленої прокурором позовної вимоги про стягнення з відповідача 91692,83 грн. коштів, перерахованих за товар, який не отримано, судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема договори про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі статтею 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений позивачу, врегульований нормами глави 54 ЦК України "Купівля-продаж" (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Згідно з наявними у матеріалах справи рахунками-фактурами, платіжними дорученнями, з урахуванням внесених оспореними додатковими угодами змін до договору відповідач поставив, а позивач отримав та оплатив електричну енергію на загальну суму 1162799,99 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Зважаючи на недійсність оспорених додаткових угод щодо зміни ціни, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, зобов`язання сторін за вказаний період регулюються умовами договору, зокрема додатком № 2 "Комерційна пропозиція постачальника" в редакції основного договору, згідно з яким ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,23грн з ПДВ.

Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зведеної відомості по постачанню/оплаті за електричну енергію, наданої споживачем, Красилівським ПВКГ за спожиту електроенергію в обсязі 120693 кВт/год сплачено 389938,88 грн. по ціні 3,23 грн/кВт (за договором). У подальшому, з урахуванням додаткової угоди №2 визначеної ціни згідно умов останньої - 3,5112840 грн/кВт, Красилівським ПВКГ спожито 36735 кВт/год електроенергії, за яку сплачено 128985,82 гривні;

- з урахуванням додаткової угоди №3, визначеної ціни згідно умов останньої - 3,5833080 грн/кВт, Красилівським ПВКГ спожито 73469 кВт/год електроенергії, за яку сплачено 263263,27 грн.;

- з урахуванням додаткових угод №5, №6, Красилівським ПВКГ спожито 100715 кВт/год електроенергії, за яку сплачено 380712,01 грн. по ціні 3,78 грн/кВт.

За розрахунком загальна сума надміру сплачених коштів становить 91692,83грн. (10331,77 грн. за додатковою угодою №2, 25958,5грн. за додатковою угодою №3, 55402,56грн. за додатковими угодами №№ 5,6).

З огляду на викладене, відповідач отримав кошти у сумі 91692,83 грн. за товар, однак не здійснив поставку останнього на вказану суму.

Отже, враховуючи положення ст. 14 ГПК України, оскільки прокурором заявлено позовні вимоги про стягнення 91692,83 грн. коштів, тобто в можливих межах, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі.

Висновок суду про стягнення коштів за товар, який так і не був поставлений за договором, на підставі ст. 670 ЦК України відповідає правовій позиції, якої стало та послідовно дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 13.04.2023 у справі №908/653/22, які прийняті за наслідками розгляду спору щодо дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при виконанні сторонами договору постачання електроенергії.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому відповідно до закріпленого у статтях 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, та, водночас, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим у статті 79 Господарського процесуального кодексу України встановлений стандарт доказування "вірогідності доказів", який, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто відповідно до наведеного стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У силу вказаної норми процесуального права наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, аніж протилежний.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №908/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, мають загальний характер і підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі "Трофимчук проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на його обґрунтованість.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати із сплати судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 21.07.2022 до договору №31/05 про постачання електричної енергії від 31.05.2022р.

Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 10.08.2022 до договору №31/05 про постачання електричної енергії від 31.05.2022р.

Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 30.08.2022 до договору №31/05 про постачання електричної енергії від 31.05.2022р.

Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 23.09.2022 до договору №31/05 про постачання електричної енергії від 31.05.2022р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД" (вул. Лейпцизька, 3а, м. Київ, ) на користь Красилівської міської ради (площа Незалежності, 2, м. Красилів, Хмельницька область, ) 91692,83грн. (дев`яносто одну тисячу шістсот дев`яносто дві гривні 83коп.) надміру сплачених коштів.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД" (вул. Лейпцизька, 3а, м. Київ, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 7570грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень ) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального підприємства "Красилівське підприємство водопровідно - каналізаційного господарства" Красилівської міської ради (вул. Будівельна, 6, м. Красилів, Хмельницька область, ) 7570грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.01.2025р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до матеріалів справи.

Сторонам та Хмельницькій окружній прокуратурі направлено до Електронних кабінетів.