РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2024Справа № 910/9910/24

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Умань Індіан Солар"
доДержавного підприємства "Гарантований покупець"
простягнення 3914579,30 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаСелівакін І.О.
від відповідачаПодольський А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Умань Індіан Солар" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 3914579,30 грн, з яких: вартість відпущеної, але не оплаченої електричної енергії за "зеленим" тарифом у сумі 3422567,30 грн, інфляційні втрати у розмірі 346512,70 грн, 3% річних у розмірі 145499,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1341/01/20 від 05.05.2020 в частині оплати поставленої позивачем електричної енергії у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/9910/24, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19.09.2024.

10.09.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

У вказаному відзиві на позов відповідач, зокрема, зауважив про відсутність прострочення виконання зобов`язання, з огляду на положення наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 №140 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" (Наказ №140) та від 15.06.2022 №206 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" (Наказ №206), якими врегульовано здійснення Державним підприємством "Гарантований покупець" розрахунків з виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі й з позивачем, на період дії воєнного стану в Україні.

Крім того, відповідач зазначив, що невиконання умов укладеного між сторонами договору зумовлено виключно форс-мажорними обставинами, у зв`язку з чим відповідач звільняється від сплати нарахувань, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки в його діях відсутнє господарське правопорушення.

Також відповідач наголошує, що він має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, а отже враховуючи заборгованість позивача перед відповідачем за послуги з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії та заборгованість зі сплати вартості відхилення, в силу положень абз.3 підпункту 13 п.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 №332, позовні вимоги частині стягнення 31083,12 грн не підлягають задоволенню.

Крім того, як зазначив відповідач у відзиві, 25.03.2024 між сторонами підписаний акт зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, за яким були зараховані зобов`язання відповідача з оплати вартості поставленої електричної енергії із зобов`язаннями позивача з оплати послуги з відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця відповідно до договору №1341/01/20 від 05.05.2020 за період з квітня 2021 року по серпень 2022 року на загальну суму 66975,40 грн.

Також відповідач зауважив про наявність підстав для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення 3% річних та інфляційних втрат та про сплату відповідачем 2580,11 грн за жовтень 2021 року після пред`явлення позивачем позову до суду.

17.09.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечив.

Серед іншого позивач зазначив, що накази №140 та №206, через втрату ними чинності, не можуть бути застосовані при розгляді даного спору, а до втрати ними чинності ці нормативні акти не обмежували право позивача на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним з відповідачем договором, а також не змінювали терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань відповідача щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з п.10.4 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.04.2019 №641 та не звільняли відповідача від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар.

Крім того, як стверджує позивач, доводи відповідача щодо існуючих вимог Державного підприємства "Гарантований покупець" щодо оплати позивачем вартості послуги із відшкодування небалансів електричної енергії жодним чином не стосуються предмету позову у справі, що розглядається, а також не спростовують доводи позивача.

Також позивач зазначив, що заявляючи клопотання про зменшення суми заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат до 1 грн, відповідач визнає законність таких вимог від суми боргу у заявленому позивачем розмірі, не заявляє заперечень проти наданого позивачем розрахунку, а лише просить суд зменшити розмір таких вимог.

У підготовчому засіданні від 19.09.2024 оголошено перерву до 10.10.2024, встановлено строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 07.10.2024.

03.10.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач навів додаткові заперечення щодо заявлених позовних вимог.

10.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2024.

21.10.2024 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів та про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 186665,35 грн, у зв`язку з тим, що відповідачем було оплачено: 27.09.2024 - 2080,47 грн за електроенергію, відпущену у лютому 2023 року; 27.09.2024 - 38471,68 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року; 30.09.2024 - 51253,72 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року; 07.10.2024 - 94859,48 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року.

01.11.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/9910/24 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №320/19524/24.

07.11.2024 від позивача надійшли заперечення на клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі №910/9910/24.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 07.11.2024 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №320/19524/24 з огляду на відсутність на те відповідних процесуальних підстав та оголошено перерву до 28.11.2024.

28.11.2024 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів та про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 94902,83 грн, у зв`язку з оплатою відповідачем: 23.10.2024 - 53862,52 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 25.10.2024 - 6072,04 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 30.10.2024 - 16747,08 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 14.11.2024 - 18221,19 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 28.11.2024 оголошено перерву до 05.12.2024.

02.12.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо часткової оплати заборгованості відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні 05.12.2024 заявлені позовні вимоги з урахуванням часткових оплат відповідача підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2024 проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 05.12.2024 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Умань Індіан Солар", як продавцем за "зеленим" тарифом, та Державним підприємством "Гарантований покупець", як гарантованим покупцем, було укладено договір №1341/01/20 (Договір), згідно з п.1.1 якого продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачам).

У подальшому, між сторонами вказаного Договору були укладені наступні додаткові угоди: додаткова угода №402/01/21 від 11.02.2021; додаткова угода №1239/07/23 від 19.05.2023; додаткова угода №570/07/24 від 25.01.2024.

Розділ 3 Договору в первинній редакції "Умови визначення обсягів купівлі-продажу електричної енергії та порядок розрахунків" містив положення, які відсилають до Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) від 26.04.2019 №641.

Однак згідно перелічених додаткових угод сторони змінили умови Договору щодо порядку оплати вартості проданої за Договором електроенергії, шляхом приведення договірного порядку оплати у відповідність з положеннями Порядку.

У період з жовтня 2021 року по 25 січня 2024 року порядок розрахунків між позивачем та гарантованим покупцем був наступний.

Відповідно до положень п.2.3 Договору, продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до п.2.4 Договору продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Оскільки позивач є виробником за "зеленим" тарифом, то, відповідно, він продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку.

Так, відповідно до п.2.5 Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Відповідно до п.3.2 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Згідно з п.3.3 Договору у редакції відповідно до додаткової угоди №402/01/21 від 11.02.2021 до Договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Відповідно до п.10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п.10.2 Порядку з урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.

Відповідно до п.10.3 Порядку після отримання від гарантованого покупця на електронну адресу акта купівлі-продажу продавець надає у триденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу гарантованому покупцю два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони. Гарантований покупець у п`ятиденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі своєї сторони та надсилає продавцю один примірник поштою.

Відповідно до п.10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

26.01.2024 набули чинності зміни до Порядку, які змінили порядок регулювання правовідносин між сторонами. При цьому, порядок остаточного розрахунку за поставлену електричну енергію був віднесений до розділу 11 Порядку. Після змін до Порядку, повний і остаточний розрахунок за поставлену електричну енергію має бути здійснений протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення відповідного рішення Регулятора щодо затвердження вартості послуги (п.11.4 Порядку в чинній редакції), на відміну від триденного строку, що був визначений п.10.4 Порядку в попередній редакції.

Додатковою угодою №570/07/24 від 25.01.2024 положення Договору були приведені у відповідність до положень Порядку. Сторонами було враховано, що порядок розрахунків між сторонами визначається положеннями розділу 11 Порядку.

Тобто, порядок розрахунків за поставлену електричну енергію між сторонами є таким.

Гарантований покупець здійснює три оплати за поставлену електричну енергію за кожен розрахунковий місяць. За першу декаду оплата має бути здійснена до 15 числа відповідного місяця. За другу декаду - до 25 числа відповідного місяця. Повний і остаточний розрахунок за поставлену електричну енергію за відповідний місяць здійснюється гарантованим покупцем: за період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року: протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення Регулятором рішення щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці (п.10.4 Порядку в попередній редакції); за період з вересня 2022 по грудень 2023 року: протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення Регулятором відповідного рішення (п.11.4 Порядку в чинній редакції).

Відповідно, у гарантованого покупця виникло господарське зобов`язання із вчасної сплати повної суми поставленої електричної енергії за кожен відповідний місяць протягом періоду 3 робочих днів (у період з жовтня 2021 р. по 25.01.2024) або протягом періоду у 5 робочих днів (у період з 25.01.2024 по теперішній час) з дня оприлюднення відповідного рішення Регулятора.

Втім, як стверджує позивач у позовній заяві, гарантований покупець у повній мірі свого обов`язку щодо оплати поставленої позивачем у жовтні 2021 року, лютому-грудні 2022 року, лютому-липні, вересні-грудні 2023 року не виконав, а здійснив лише часткову оплату поставленої електричної енергії.

Для повного розрахунку за поставлену електричну енергію за відповідний розрахунковий місяць центральне значення має дата саме оприлюднення кожного окремого рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Відомості щодо дат оприлюднення відповідних рішень Регулятора, їх реквізитів, а також терміну виконання господарського зобов`язання гарантованим покупцем за кожен спірний місяць наведені позивачем у позовній заяві.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (п.7.4 Договору у редакції додаткової угоди №570/07/24 від 25.01.2024).

Згідно доданих позивачем до позовної заяви документів за спірний період (жовтень 2021 року, лютий-грудень 2022 року, січень - грудень 2023 року), зокрема, актів купівлі-продажу електричної енергії, платіжних інструкцій, акту зарахування зустрічних однорідних вимог, актів коригування до актів купівлі-продажу електроенергії, акту звірки розрахунків між позивачем та відповідачем станом на кінець дня 31.03.2024, позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень електричну енергію на суму 11027641,37 грн, відповідачем було сплачено 7605074,07 грн, сума заборгованості гарантованого покупця за поставлену згідно з Договором електричну енергію складає 3422567,30 грн, внаслідок чого позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Частиною 7 ст.179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.1 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення ч.1 ст.180 Господарського кодексу України кореспондуються зі ст.628 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст.193 Господарського кодексу України).

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ч.3 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом є обов`язковим до укладення між виробником, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем і має відповідати типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим Регулятором.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.30 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробник має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Згідно з п.8 ч.9 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" підприємство зобов`язане сплачувати своєчасно та повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Згідно з ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

За змістом частин 4-5 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону.

Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Так, як встановлено судом, заборгованість відповідача станом на момент пред`явлення позову існує за періоди, що починаються з жовтня 2021 року по грудень 2023 року.

У свою чергу, у строки, які визначені у таблиці 1 (четвертий стовпчик), що міститься у позовній заяві, гарантований покупець свої зобов`язання за вказані місяці у повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

Згідно підписаного між сторонами акту звірки розрахунків за Договором станом на 31.03.2024, сторони зафіксували суму заборгованості гарантованого покупця перед позивачем за поставлену позивачем відповідачу, зокрема, у жовтні 2021 року, лютому-грудні 2022 року, січні-грудні 2023 року електричну енергію. Після 31.03.2024 гарантований покупець здійснив на користь позивача часткові оплати за поставлену у спірний період електричну енергію, крім того, після 31.03.2024, між сторонами було підписано акти коригування до актів купівлі-продажу електричної енергії за Договором, внаслідок чого сума заборгованості гарантованого покупця збільшилася, що відображено відповідним чином у розрахунку позивача, наведеним у позовній заяві.

Відтак, станом на дату подання цього позову, сума заборгованості відповідача з оплати поставленої позивачем за Договором електроенергії за жовтень 2021 року, лютий-грудень 2022 року, лютий-грудень 2023 року склала 3422567,30 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем було сплачено 284148,29 грн заборгованості за поставлену позивачем електроенергію: 28.08.2024 - 2580,11 грн за електроенергію, відпущену у жовтні 2021 року, 27.09.2024 - 2080,47 грн за електроенергію, відпущену у лютому 2023 року; 27.09.2024 - 38471,68 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року; 30.09.2024 - 51253,72 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року; 07.10.2024 - 94859,48 грн за електроенергію, відпущену у березні 2023 року, 23.10.2024 - 53862,52 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 25.10.2024 - 6072,04 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 30.10.2024 - 16747,08 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року; 14.11.2024 - 18221,19 грн за електроенергію, відпущену у квітні 2023 року.

Пунктом 2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Отже, із врахуванням того, що грошові кошти у розмірі 284148,29 грн перераховані відповідачем на користь позивача після відкриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/9910/24 в частині стягнення основного боргу у розмірі 284148,29 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Таким чином, сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3138419,01 грн.

Суд вказує, що відповідачем не заперечуються факт існування заборгованості за Договором у спірний період, однак заперечуються сума заборгованості, обставини прострочення строків з її оплати, настання такого обов`язку в цілому, а також підстави та порядок нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Заперечення відповідача обґрунтовуються наявністю наказів Міністерства енергетики України №140 та №206 та існуванням обставин непереборної сили.

Так, згідно доводів відповідача, наказами №140 та №206 зобов`язано відповідача з дати набрання ними чинності на період дії воєнного стану України з коштів, що наявні на поточному рахунку забезпечити перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, в межах 15% та 18% від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік із дотриманням Порядку.

Відтак, відповідач зазначає, що всі розрахунки у відповідний період повинні здійснюватися у відповідності до зазначених вище наказів, а тому позивачем не доведено порушення порядку розрахунків та строків оплати електричної енергії.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №640/10894/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023, судом відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування Наказу №206.

Крім того, в обґрунтування наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності, останній посилається на існування обставин непереборної сили - запровадження на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Оцінюючи наведені заперечення відповідача, суд вважає безпідставними посилання відповідача на Накази №140 та №206, оскільки останні закріплюють забезпечення виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з альтернативних джерел мінімальною оплатою, встановленою Міністерством енергетики України вартості переданої відповідачу електричної енергії, однак не звільняють відповідача від обов`язку повного розрахунку.

Відтак, вказані вище накази не є підставою для відповідача не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами Договору.

Слід зазначити, що метою Наказів №140 та № 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.

Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на відповідача у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

В свою чергу, надаючи правову оцінку змісту вказаних наказів, суд констатує, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" №206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" №140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з п.10.4 Порядку №641.

Разом з цим у відносинах між гарантованим покупцем та виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, які виникли у період до введення воєнного стану в України та до прийняття Міністерством енергетики України Наказів №140 та №206, а також у правовідносинах, які виникли під час дії воєнного стану в Україні (особливого періоду у розумінні положень ст.16 Закону України "Про ринок електричної енергії") строк виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100% оплати за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом визначається виключно згідно з умовами двостороннього договору та Порядку №641, при цьому розмір коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергії, має обраховуватися з урахуванням положень, викладених у Наказах №140 та №206.

Оскільки, положення Наказів №140 та №206 не змінюють порядок та строки розрахунків за придбану електричну енергію за Договором, укладеним з виробником електричної енергії за "зеленим" тарифом на час дії особливого періоду, тому для визначення строку виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100% оплати за поставлену електричну енергію виробника за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану не має значення та не потребує доведення обставина наявності/відсутності на рахунках Державного підприємства "Гарантований покупець" коштів, необхідних для розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел, позаяк визначення строків розрахунків наведено у п.10.4 Порядку №641.

Враховуючи викладене, а також встановлені судом обставини щодо ненадання відповідачем розрахунків і доказів відсутності на поточному рахунку коштів, які б дозволили оплатити повну вартість отриманої продукції, підстави для тлумачення норм Наказу №206 як такого, що змінює чи припиняє обов`язок відповідача здійснити своєчасний розрахунок відповідно до чинного законодавства, Порядку № 641 та укладеного між сторонами договору відсутні.

Крім того, Міністерство енергетики України Наказом №136 від 01.04.2024 скасувало дію Наказу №206 від 15.06.2022, яким встановлювались для Державного підприємства "Гарантований покупець" мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії.

Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені п.10.1 Порядку № 641.

Відтак, за висновками суду, у відповідача наявний обов`язок з повного виконання грошового зобов`язання - оплати у розмірі 100% вартості за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом, в т.ч. у період дії воєнного стану та Наказів №140 та №206.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.06.2024 у справі №910/4439/23.

Твердження відповідача у відзиві на позов про те, що він має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення не спростовують доводи позивача про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену електричну енергію та не є предметом дослідження у справі, що розглядається.

Крім того, підписаний між сторонами акт зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 25.03.2024, за яким були зараховані зобов`язання відповідача з оплати вартості поставленої електричної енергії із зобов`язаннями позивача з оплати послуги з відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця відповідно до договору №1341/01/20 від 05.05.2020 за період з квітня 2021 року по серпень 2022 року на загальну суму 66975,40 грн був врахований позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено порядок нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат згідно наданого розрахунку та встановлено, що із врахуванням вірної суми заборгованості за поставлену електричну енергію у спірний період стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми 3% річних - 145499,30 грн та інфляційні втрати - в межах заявленого до стягнення розмірі 346512,70 грн.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 Цивільного кодексу України та 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що форс-мажорні обставини, про існування яких він вказує у відзиві на позов, дійсно унеможливили вчасне здійснення перерахування відповідачем коштів позивачу за Договором.

При цьому судом враховано, що відповідач не звертався до позивача із повідомленням настання вказаних вище обставин як це передбачено розділом 5 Договору.

Крім того, наявність форс-мажорних обставин може звільнити боржника від відповідальності, однак жодним чином не звільняє від виконання основного зобов`язання.

Що ж стосується клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Із положень ст.ст.230, 233 Господарського кодексу України та ст.ст.549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Отже, підсумовуючи встановлене вище, за сукупність наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за поставлену електричну енергію, у зв`язку з чим вимоги позивача є правомірними. Провадження у справі №910/9910/24 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 284148,29 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, в т.ч. і з урахуванням закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 231, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м.Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Умань Індіан Солар" (20300, Черкаська обл., місто Умань, вулиця Велика Фонтанна, будинок 2/38, ідентифікаційний код 43036 (три мільйони сто тридцять вісім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 01 коп. основного боргу, 145499 (сто сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 30 коп. 3% річних, 346512 (триста сорок шість тисяч п`ятсот дванадцять) грн 70 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору на суму 58718 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот вісімнадцять) грн 69 коп.

3. На підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у справі №910/9910/24 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 284148,29 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.01.2025

Суддя Ю.М.Смирнова