ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024м. ДніпроСправа № 904/5014/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» (54002, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, офіс 808, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, )

про стягнення 647 011,06 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» про стягнення 647 011,06 грн, у тому числі основної заборгованості в сумі 600 240 грн, пені в сумі 34 112 грн та інфляційних втрат у сумі 12 659,06 грн.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач указує, що відповідачем не виконані умови договору поставки № 89 від 08.07.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

06 грудня 2024 року до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» надійшла заява про визнання позовної заяви.

Відповідач визнає наявність заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» у сумі 600 240 грн за договором поставки № 89 від 08.07.2024, а також пеню в сумі 34 112 грн та інфляційні втрати в сумі 12 659,06 гривень.

Щодо судового збору Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» посилається на ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору поставки, строк та порядок розрахунків, наявність/відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

08 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» (далі покупець) укладено договір поставки № 89 (а.с. 8-9, далі Договір), згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупцеві будівельні матеріали, які надалі іменуються товари, а покупець зобов`язується приймати товари та своєчасно проводити їх оплату на умовах цього Договору.

На підставі пункту 1.2 Договору найменування, асортимент товару, вартість, терміни та інші умови поставки визначаються сторонами у відповідних специфікаціях.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Договору вартість товару визначається в національній валюті України у відповідній специфікації.

Ціна товару (так само, як і вартість товару) включає в себе пакування та маркування товару, всі податки і збори, що підлягають оплаті згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2.3 Договору покупець зобов`язується проводити оплату вартості товарів безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів покупця на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України у строк 15 календарних днів з моменту підписання видаткової накладної.

Згідно з пунктом 2.4 Договору ціна Договору складається з суми вартості всіх товарів, замовлених покупцем на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору строк поставки партії товару 10 календарних днів з моменту підписання даного Договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору постачальник (за допомогою перевізника або власними силами) зобов`язується в момент поставки товарів передати покупцеві належним чином, у відповідності до чинного законодавства України, оформлені документи на товари: рахунки-фактури, податкові накладні, видаткові накладні, які необхідні для товарів відповідно до чинного законодавства України, а покупець зобов`язується прийняти зазначені документи. Окреслені вище документи повинні бути надані в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

Згідно з пунктом 6.1 Договору винна сторона зобов`язана відшкодувати потерпілій стороні всі понесені останньою збитки, незалежно від сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 9.4 Договору цей Договір укладено на термін до 31 грудня 2024 року (але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що виникли з даного Договору) і вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін.

Згідно з пунктом 9.5 Договору незалежно від закінчення строку цього Договору або його розірвання (анулювання) сторони зобов`язані виконати свої зобов`язання, які фактично виникли за даним Договором.

Відповідно до пункту 9.7 Договору одностороння відмова від Договору в цілому або від виконання окремих умов Договору не допускається, за винятком випадків, передбачених умовами даного Договору або нормами чинного законодавства України.

У специфікації на поставку будівельних матеріалів, яка є додатком № 1 до Договору (а.с. 10), сторони погодили поставку цегли рядової КЗБМ № 1 М-100, 250 X 120 X 65 у кількості 61000штук, за ціною 8,2 грн за штуку, загальною вартістю 500 200 грн без ПДВ.

На виконання цієї специфікації продавцем виставлено рахунок на оплату № 140 від 09.07.2024 (а.с. 12) на суму 600 240 грн з ПДВ.

Позивачем надано видаткову накладну № 429 від 12.07.2024 (а.с. 11) на суму 600 240 грн з ПДВ. Указана видаткова накладна мітить підписи уповноважених осіб та відтиски печаток постачальника та покупця.

Також до матеріалів справи долучено підписаний та скріплений печатками сторін акт звірки взаємних розрахунків за липень 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» за договором № 89 від 08.07.2024 (а.с. 13). Згідно з цим актом станом на 31.07.2024 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» становить 600 240 гривень.

Позивач зазначає, що відповідачем поставлений за Договором товар не оплачений, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» виникла заборгованість у сумі 600 240 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Як убачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, характерні для договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як убачається з пункту 2.3 Договору, покупець зобов`язується проводити оплату вартості товарів безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів покупця на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України у строк 15 календарних днів з моменту підписання видаткової накладної.

Доказів оплати заборгованості відповідач не надав, доводи, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» в обґрунтування позову, не спростував, позовні вимоги визнав.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 34 112 грн та інфляційні втрати в сумі 12 659,06 грн за період з 27.07.2024 до 14.10.2024 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 6.3 Договору в разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.3 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» нарахувало та заявило до стягнення пеню в сумі 34 112 грн за період з 27.07.2024 до 14.10.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватись як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі № 914/508/17 та від 12.03.2020 у справі № 907/65/18.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

При цьому вказано, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом установлено, що заява від 06.12.2024, у якій визнається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д», подана в паперовому вигляді до суду та підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» Самойловим Василем Петровичем.

За викладених обставин, судом приймається визнання позову відповідачем.

Ураховуючи вищевикладене, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» підлягають стягненню 647 011,06 грн, у тому числі основна заборгованість у сумі 600 240 грн, пеня в сумі 34 112 грн та інфляційні втрати в сумі 12 659,06 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» указано про визнання позову в межах 30 днів з дня відкриття провадження у справі № 904/5014/24 (до початку розгляду справи по суті), суд дійшов висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» з Державного бюджету України 50% судового збору в сумі 4 852,59 гривень. Інша частина сплаченої суми судового збору в розмірі 50% у сумі 4852,58 грн покладається на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74-79, 86, 91, 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» про стягнення 647 011,06 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» (54002, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, офіс 808, ) 647 011,06грн (шістсот сорок сім тисяч одинадцять гривень 06 копійок), у тому числі основну заборгованість у сумі 600 240 грн (шістсот тисяч двісті сорок гривень 00 копійок), пеню в сумі 34112 грн (тридцять чотири тисячі сто дванадцять гривень 00 копійок), інфляційні втрати в сумі 12 659,06 грн (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 06 копійок), судовий збір у сумі 4 852,58 грн (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві гривні 58 копійок).

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Альянс Д» (54002, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, офіс 808, ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 4 852,59 грн (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві гривні 59 копійок), сплачений згідно з платіжною інструкцією № 167 від 25.10.2024, про що постановити ухвалу після набрання рішенням суду законної сили.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.12.2024.

Суддя В.О. Дичко