ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2024 р. Справа№ 910/14073/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Цікрі А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.12.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 (повний текст рішення підписано 24.01.2024)

у справі №910/14073/23 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний»

про стягнення 3 757 033,48 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До суду звернулося з позовом Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» про стягнення 3757033,48 грн, в тому числі: 2718928,68 грн боргу, 706005,35 грн пені, 91964,35 грн штрафу, 58415,22 грн 3% річних, 181719,88 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив вартість послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які надав позивач за відповідним договором № 1155-03015 від 10.06.2019. Неоплаченими є послуги, надані у квітні 2022 року - липні 2023 року, борг за якими становить 2718928,68 грн.

Відповідач визнав позов про стягнення боргу у розмірі 2718928,68 грн, про що зазначив у відзиві. Вимоги про стягнення 706005,35 грн пені, 91964,35 грн штрафу, 58415,22 грн 3% річних, 181719,88 грн інфляційних втрат відповідач відхилив, одночасно заявивши у відзиві про розстрочення виконання рішення на 12 місяців. Мотивами відмови у стягненні санкцій є наявність не залежних від волі відповідача обставин. Такими обставинами є знаходження виробничих потужностей відповідача у зоні бойових дій та критично велика заборгованість державного підприємства «Гарантований покупець», що є покупцем електричної енергії у відповідача, перед останнім, внаслідок чого діяльність відповідача є збитковою. Також відповідач зазначив, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийняла постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 № 332, а 26.04.2022 доповнила цю постанову пунктом 16 такого змісту: «На період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії».

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах відповідальності учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку. Одночасно ні норми цього Закону, ні норми Цивільного та Господарського кодексів України не містять жодних умов чи застережень про можливість не нарахування штрафних санкцій та/або зупинення їх стягнення за рішенням суб`єкта владних повноважень. Настанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг мають рекомендаційний характер.

Позивач заперечив проти надання відповідачеві розстрочки на 12 місяців.

Відповідач подав докази сплати 1718928,68 грн боргу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 по справі №910/14073/23 задоволено частково позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» (вул. Паркова Дорога, 16-А, нежитлове приміщення 28, м. Київ, 04070, код 38297058) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, код 00100227) 971290,61 грн боргу, 706005,35 грн пені, 91964,35 грн штрафу, 58415,22 грн 3% відсотків річних, 181719,88 грн інфляційних втрат, 28177,75 грн судового збору.

Повернуто Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, код 00100227) з державного бюджету 28177,75 грн судового збору.

Розстрочено виконання рішення на чотири місяці, стягнувши рівними частинами по 502348,85 грн починаючи з 10.01.2024 до 10.02.2024, до 10.03.2024, до 10.04.2024, до 10.05.2024.

Закрито провадження у справі в частині стягнення 1747638,07 грн боргу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 05.02.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 05.02.2024) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення штрафу у розмірі 91 964, 35 грн та пені у розмірі 706 005, 35 грн та ухвалити нове рішення у даній частині, яким відмовити у стягненні штрафу та пені в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення в оскаржуваній частині необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

25.02.2022 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову N332, а 26.04.2022 внесено зміни до неї постановою N413 шляхом доповнення п. 16 наступного змісту: "На період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії".

Постанова N413 від 26.04.2022 набрала чинності з дня її прийняття (26.04.2022).

Суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку з питання застосування Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332, а в оскаржуваному рішенні, з даного питання, відсутні будь-які посилання на правові висновки Верховного Суду.

Судом не враховано виключні об`єктивні обставини, зумовлені воєнним станом у країні та відсутність вини відповідача у виникненні боргу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 12.02.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.02.2024) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині розстрочення виконання рішення на чотири місяці та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги про розстрочення виконання рішення суду - відмовити в повному обсязі.

Апелянт не погоджується з рішенням в частині розстрочення виконання рішення суду та вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи; визнав встановленими обставини, що мають значення для справи і не були доведені; виклав в рішенні висновки, що не відповідають обставинам справи; порушив норми процесуального

права і неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі, що констатує і сам суд в оскаржуваному рішенні.

До того ж, суд першої інстанції прийняв рішення розстрочити виконання рішення на 4 місяці, при тому, що не обґрунтовує як запропонований термін розстрочки, так і не спирається на жодні докази, які б свідчили, що після спливу зазначеного строку рішення суду буде виконано.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14073/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/14073/23.

12.02.2024 матеріали справи №910/14073/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання належних доказів реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

23.02.2024 апелянтом до суду подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено відповіді №546775 та №546806 за запитами про наявність зареєстрованого Електронного кабінету у апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» та у позивача - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в підсистемі «Електронний суд» ЕСІТС.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23, справу призначено до розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заявки, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 12.02.2024 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів наявності або відсутності електронного кабінету учасників справи.

28.02.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд») апелянтом до суду подано заяву, до якої долучено відповіді №558228 та №558216 за запитами про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЕСІТС в апелянта - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23, об`єднано в одне провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23 з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23, призначено до розгляду справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23.

З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції її розгляд відкладався з об`єктивних причин, останній раз на 02.12.2024.

До матеріалів справи від представників сторін додано додаткові пояснення щодо обґрунтування доводів апеляційних скарг кожної із сторін.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу позивача з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів позивача, вкладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі, яку просив задовольнити.

В судовому засіданні 02.12.2024 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10 червня 2019 Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», (далі - оператор системи передачі (ОСП), виконавець) та товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» (далі - користувач) уклали договір про надання послуг з диспетчерського обслуговування (оперативно-технологічного) управління № 1155-03015 (далі - Договір).

Диспетчерське управління - це оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки. Надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного управління), відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», здійснюється на договірних засадах.

До вказаного Договору сторонами неодноразово вносилися зміни шляхом укладання додаткових угод.

На відносини сторін, що є предметом цього позову розповсюджуються редакції Договору, визначені додатковими угодами до Договору від 28.12.2021 та від 28.12.2022 (чинна редакція).

За умовами пунктів 1.1 та 1.2 Договору ОСП (оператор системи передачі) зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме: управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату на надану послугу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4 Договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (регулятором) відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті http://ua.enegry/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою. Обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. Вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Згідно п. 2.5 Договору розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35% вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35% вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30% вартості послуги.

Плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового періоду місяця користувач передає оператору системи передачі (ОСП), виконавцю повідомлення про зміну обсягів послуги. Оператор системи передачі (ОСП), виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів (п. 2.6 Договору).

Відповідно до пункту 2.7 Договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) на підставі рахунків, актів надання послуги наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (далі - АКО).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Користувач здійснює підписання акта коригування наданої послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів з дня їх отримання користувачем та повертає виконавцю.

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача (п. 2.9 Договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги у період з квітня 2022 року по липень 2023 року на загальну суму 2934850,60 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг: від 30.04.2022 на суму 270668,33 грн (акт коригування від 20.09.2022); від 10.06.2022 на суму 169739,63 грн (акт коригування від 20.10.2022); від 30.06.2022 на суму 123382,57 грн (акт коригування від 18.11.2022), від 31.07.2022 на суму 106652,28 грн (акт коригування від 21.12.2022), акт від 30.09.2022 на суму 182565,13 грн, акт від 31.10.2022 на суму 171212,41 грн (акт коригування від 21.02.2023), від 30.11.2022 на суму 133800,06 (акт коригування від 17.03.2023), від 31.12.2022 на суму 192421,58 грн (акт коригування від 30.03.2023), від 31.01.2023 на суму 291245,69 грн (акт коригування від 21.04.2023), від 28.02.2023 на суму 211915,42 грн (акт коригування від 19.05.2023), від 31.03.2023 на суму 182816,26 грн (акт коригування від 16.06.2023), від 30.04.2023 на суму 182816,26 грн (акт коригування від 16.06.2023), акт від 30.04.2023 на суму 243891,26 грн (акт коригування від 17.07.2023), від 31.05.2023 на суму 145903,13 грн, від 30.06.2023 на суму 166494,02 грн, від 31.07.2023 на суму 232185,24 грн.

Позивач виставив відповідачу відповідні рахунки за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Відповідач сплатив 215916,31 грн.

Станом на дату звернення з позовом до суду борг відповідача становив 2718928,08 грн, що відповідач визнав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

За правилами ч. 1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним, чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Під час розгляду справи в суді відповідач погасив 1 718 928,68 грн боргу, у зв`язку з чим суд обґрунтовано закрито провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Відповідно заборгованість відповідача перед позивачем складає 971 290,61 грн боргу, яка підлягає стягненню.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення 58 415,22 грн 3% відсотків річних, 181 719,88 грн інфляційних втрат.

Щодо вимог про стягнення 706 005,35 грн пені, 91 964,35 грн штрафу колегією суддів встановлено таке.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У разі внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком.

За необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 3% від вартості послуг розрахункового періоду, у якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання (п. 6.10 Договору).

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу (далі - ГК) України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 706005,35 грн пені, 91964,35 грн штрафу.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду в цій частині виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 у cправі № 911/1359/22:

« 8.13.1. Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

8.13.2. Відповідно до статті 1 вказаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

8.13.3. Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

8.13.4. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

8.13.5. Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку.

8.13.6. Пунктом 3 частини 2 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно частини 2 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

8.13.7. Відповідно до пункту 1 частини 1 вказаного Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

8.13.8. Отже, НКРЕКП (Регулятор) здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

8.13.9. Об`єднана палата констатує, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

8.13.10. Що стосується посилання скаржника на те, що у даному випадку мали застосовуватися норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки вони мають вищу юридичну силу ніж постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) Об`єднана палата виходить з наступного.

8.13.11. Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

8.13.12. Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №9-рп/2001 від 19.06.2001 у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

8.13.13. Отже, нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

8.13.14. Відповідно до частини першої статті 66 Закону «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

8.13.15. Істотні умови двосторонніх договорів визначені у частині третій статті 66 вказаного Закону, якими є, зокрема, умови про права, обов`язки та відповідальність сторін (пункт 8 частини третьої статті 66 Закону).

8.13.16. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, затвердження типових та примірник договорів, визначених цим Законом, а відповідно до частини четвертої цієї ж статті рішення Регулятора є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку).

8.13.17. Таким чином, наведений аналіз нормативних актів дозволяє дійти висновку, що Регулятор наділений повноваженням нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, зокрема, через затвердження типових і примірних договорів.

8.13.18. Типові і примірні договори входять до системи джерел господарського договірного права як особливі нормативно-правові акти. Затвердження таких договорів уповноваженими державними органами є формою державною регулювання договірних відносин у сфері господарювання.

8.13.19. Відповідно до частини четвертої статті 179 ГК України типові договори затверджуються Кабінетом Міністрів України або у випадках, передбачених законом, іншим органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

8.13.20. Одним з принципів функціонування ринку електричної енергії є відповідальність учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньо добового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку (пункт 16 частини другої статті З Закону «Про ринок електричної енергії»).

8.13.21. Унормування відповідальності за невиконання договорів на ринку електроенергії відбувається, зокрема, шляхом визначення відповідних положень щодо відповідальності у типових договорах, які затверджуються Регулятором, і мають силу нормативно-правового акта.

8.13.22. Частина четверта статті 179 Господарського кодексу України закріплює межі вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов, а саме обов`язковість відповідності умов господарського договору певного виду типовим договорам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади. Укладаючи договір на основі типового договору, затвердженого відповідним державним органом в межах його компетенції, сторони повинні враховувати імперативні правила, що містяться в типовому договорі. Разом з тим сторони мають право конкретизувати його умови та доповнити їх, якщо такі доповнення не суперечать його змісту.

8.13.23. Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

8.13.24. В подальшому Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738-IX, від 7.02.2023 № 2915-IX, від 2.05.2023 № 3057-IX, від 27.07.2023 № 3275-IX, від 8.11.2023 № 3429-IX, від 06.02.2024 № 3564-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджено укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 6.02. 2023 № 58/2023 , від 1.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023,від 6.11.2023 № 734/2023, від 5.02.2024 № 49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

8.13.25. Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

8.13.26. Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

8.13.27. Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

8.13.28. Відповідно до положень частини 1 статті 20 наведеного Закону правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

8.13.29. Об`єднана палата ураховує, що Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в преамбулі Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 зазначила мету та підстави її прийняття.

8.13.30. Зокрема, Регулятор заначив, що такою метою є забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду та діє відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

8.13.31. Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

8.13.32. Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.33. Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

8.13.34. Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

8.13.35. Отже, Об`єднана палата доходить висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

8.13.36. При цьому Об`єднана палата наголошує на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

8.13.37. Об`єднана палата звергає увагу, що норми постанови №332 від 25.02.2022 (у редакції від 27.02.2022 № 333, у редакції від 26.04.2022 ) прийняті Регулятором в межах своїх повноважень.

8.13.38. Таким чином, хоча постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.»

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про стягнення 706 005,35 грн пені, 91 964,35 грн штрафу.

Колегією суддів враховано наступне:

- повноваження НКРЕКП, визначені Законом, пунктом 1 частини другої статті 17 якого установлено, що регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання;

- як визначено пунктом 1 частини першої статті 2 Закону регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо;

- відповідно до частини першої статті 3 Закону регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України;

- вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі у випадку застосування таких штрафних санкцій не лише оператором системи передачі, яким є позивач, але й у випадку застосування до такої особи відповідальності у вигляді штрафних санкцій іншим учасником ринку за іншими договорами, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.

З огляду на викладене, у стягненні 706 005,35 грн пені, 91 964,35 грн штрафу слід відмовити.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Вагомою підставою для відстрочення виконання рішення суду є відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків від дій відповідача.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розстрочення виконання рішення суду у даній справі не зможе спричинити позивачу збитків у розумінні ст. 22 ЦК України.

З огляду на зазначене, розстрочення виконання рішення на 4 місяці рівними частинами по 302 856,42 грн, починаючи з 10.01.2024 до 10.02.2024, до 10.03.2024, до 10.04.2024, та 302 856,45 грн. до 10.05.2024, не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду в оскаржуваній частині щодо розстрочення виконання рішення на чотири місяці, в той же час доводи відповідача щодо скасування рішення в частині стягнення штрафу у розмірі 91 964, 35 грн та пені у розмірі 706 005, 35 грн знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Натомість, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, у зв"язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23 підлягає частковому скасуванню, з викладенням резолютивної частини в редакції даної постанови.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги позивача у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на апелянта (позивача), судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідача у зв`язку з її задоволенням, на підставі ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/14073/23 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 1 747 638,07 грн боргу.

2. В решті позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» (вул. Паркова Дорога, 16-А, нежитлове приміщення 28, м. Київ, 04070, код 38297058) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, код 00100227) 971 290,61 грн боргу, 58 415,22 грн 3% відсотків річних, 181 719,88 грн інфляційних втрат, 18 171,38 грн судового збору.

4. В решті позову відмовити.

5. Розстрочити виконання рішення на чотири місяці, стягнувши рівними частинами по 302 856,42 грн починаючи з 10.01.2024 до 10.02.2024, до 10.03.2024, до 10.04.2024, та 302 856,45 грн. до 10.05.2024.

6. Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, код 00100227) з державного бюджету 28177,75 грн судового збору».

7. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Південний» (вул. Паркова Дорога, 16-А, нежитлове приміщення 28, м. Київ, 04070, код 38297058) 17 954,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

9. Матеріали справи №910/14073/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 17.02.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко