cправа № 826/7514/17
1. Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Родіна" (далі - СБК "Родіна") на рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2024 у справі №826/7514/17, ухвалив постанову, якою задовольнив касаційну скаргу, скасував оскаржувані судові рішення та ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні позову.
2. У цій справі Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі - Укргазвидобування) в червні 2017 року звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Селищної ради Микитенко Людмили Іванівни (далі - Реєстратор-1) та державного реєстратора Відділу державної реєстрації Красноградської РДА (далі - Реєстратор-2) про:
3. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні адміністративного позову. Верховний Суд скасував ухвалені судові рішення та закрив провадження у справі; передав справу №826/7514/17 до господарського суду першої інстанції.
4. Господарський суд Харківської області ухвалою від 27.06.2023: 1) здійснив заміну неналежного відповідача у справі - Реєстратора 1 на належного відповідача - Нововодолазьку селищну раду Харківської області (далі - Селищна рада); 2) здійснив заміну неналежного відповідача у справі - Реєстратора 2 на належного відповідача - Сектор державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Красноградська РДА).
5. Укргазвидобування звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про зміну предмета позову, виклавши позовні вимоги в новій редакції:
6. Господарський суд Харківської області прийняв заяву позивача та продовжив розгляд справи з її урахуванням.
7. Суди попередніх інстанцій встановили таке.
(І) статус колгоспу "Родіна" з 1992 року
8. Як стверджує позивач, на підставі рішення зборів колгоспників колгоспу "Родина", що відбулися 02.07.1992, колгосп передав позивачу всі наявні у нього на той час активи та зобов`язання для створення на базі колгоспу структурного підрозділу позивача - підсобного сільського господарства у складі Хрестищенського управління бурових робіт Державного підприємства "Укрбургаз" (далі - Хрестищенське УБР ДП "Укрбургаз"), а всі члени колгоспу були зараховані у штат Хрестищенського управління бурових робіт на підставі:
- рішення зборів членів колгоспу про відмову від користування земельною ділянкою та передачу її у користування Хрестищенському УБР;
- рішення Красноградської районної ради народних депутатів "Про передачу земель колгоспу "Родіна" від 22.07.1992;
- наказу ДП "Укрбургаз" про організацію у складі Хрестищенського УБР Підсобного господарства на базі колгоспу "Родіна" на правах структурного підрозділу від 28.08.1992 №333;
- акта прийому-передачі основних та оборотних засобів від колгоспу "Родіна" до Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз";
- наказів про переведення всіх членів колгоспу "Родіна" на посади до Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз".
9. На підтвердження вказаного до матеріалів справи надані копії: витягу з протоколу зборів уповноважених колгоспу "Родіна" від 02.07.1992 №2, рішення Красноградської районної ради від 22.07.1992, договору від 02.07.1992, укладеного між Красноградською районною радою і Хрестищенським УБР ДП "Укрбургаз", акта приймання-передачі основних та оборотних засобів колгоспу "Родіна" на баланс Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" станом на 01.09.1992, баланси та річні звіти Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" за 1992 та 1993 роки, накази Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" про зарахування колгоспників колгоспу "Родина" на постійну роботу до Підсобного сільського господарства у складі Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" від 29.09.1992 №146-к та від 01.10.1992 №149-к, а також трудові книжки колгоспника з відповідними записами.
10. Суд дослідив листи, на які посилається позивач, а саме:
- лист Головного управління статистики у Харківській області від 22.11.2017 №03.1-11/3339 з інформацією про те, що колгосп "Родіна" до 1998 року не мав коду ЗКПО (Загальносоюзного класифікатору підприємств та організацій) та не був включений до ДРЗОУ (Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України), а після 1998 року не мав коду ЄДРПОУ та не був включений до ЄДР ЮО;
- лист Красноградського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Харківської області від 05.04.2017 №2646-03/16, відповідно до якого з жовтня 1992 року колгосп "Родіна" на обліку платників страхових внесків не перебував, не звітував, страхових внесків до Пенсійного фонду не сплачував.
11. Позивач вказує, що протягом 24-х років Підсобне сільське господарство "Україна", створене на базі колгоспу "Родіна", після його приєднання до Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз", як структурний сільськогосподарський підрозділ, здійснювало діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції (рослинництва і тваринництва) у складі підприємства позивача для забезпечення працівників бурових підрозділів продуктами харчування.
12. Надані позивачем докази на підтвердження приєднання колгоспу "Родина" для утворення на його базі підсобного господарства у складі Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" містять інформацію щодо вказаних обставин. Спростувань та доказів щодо її недостовірності іншими учасниками судового процесу суду не надано.
(ІІ) реєстраційні дії, вчинені у 2016 році
15. Керівником колгоспу "Родіна" вказаний Шиян Роман Вадимович.
1. Реєстраційну картку на проведення реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи.
2. Технічну дію для отримання коду ЄДРПОУ.
18. Заява про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи - колгосп "Родина" (з буквою "и"), у реєстраційній справі відсутня, як і будь-які інші документи від цієї юридичної особи.
20. Заява про державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу до ЄДР ЮО від 28.09.2016 підписана і подана Шияном Р.В., який зазначив себе керівником юридичної особи іншої організаційно-правової форми з назвою "Колгосп "Родіна" (з буквою "і"), ідентифікаційний код 40859363, дата державної реєстрації 23.05.1989.
21. Примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує повноваження Шияна Р.В., у реєстраційній справі відсутній.
23. 29.09.2016 колгосп "Родіна" був взятий на облік у Головному управлінні регіональної статистики та в податковій інспекції як платник податків, зборів і єдиного соціального внеску. Втім, того ж дня колгосп "Родіна" був знятий з обліку.
24. 29.09.2016 Реєстратор-1 вніс до ЄДР ЮО запис про перебування колгоспу "Родіна" в стані припинення. Головою комісії із припинення/ліквідатором вказаний Буханцов Віталій Вікторович.
27. Згідно зі статутом колгоспу "Родіна" з 01.10.1992 усі члени колгоспу припинили членство в ньому та станом на 28.09.2016 не існувало жодної особи, уповноваженої діяти від імені колгоспу "Родіна", зокрема звертатися до державного реєстратора про здійснення реєстраційних дій. На підтвердження цього позивач посилається на запис щодо колгоспу "Родіна" в ЄДР ЮО, здійснений 28.09.2016, відповідно до якого перелік засновників (учасників) юридичної особи має містити дані про їх прізвища, ім`я, по батькові та розмір внеску кожного з них до статутного фонду, але таких даних не містить, окрім запису "члени колгоспу, розмір внеску до статутного фонду (грн.) 0,00".
28. У матеріалах справи наявний лист Південної Об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 10.04.2017 №948/10/20-16-13-01, у якому зазначено, що з 28.09.2016 по 12.12.2016 колгосп "Родіна" звітів, розрахунків не надавав, податку на доходи з фізичних осіб та єдиного соціального внеску не сплачував, на обліку перебував лише з 28.09.2016 по 12.12.2016.
(ІІІ) судові провадження, ініційовані СБК "Родіна"
29. Після включення запису про реєстрацію колгоспу "Родіна" було ініційовано низку судових справ з майновими і немайновими вимогами до Укргазвидобування, де останній є відповідачем або третьою особою на стороні відповідача:
- справи №922/2537/16 та №922/3919/16 - про скасування рішення Красноградської районної ради про передачу землі Хрестищенському УБР ПСГ "Україна", скасування державного акта на землю та повернення землі із незаконного користування;
- справи №626/2253/16-а та №922/4761/16 - про скасування рішення Володимирської сільської ради про визнання права власності ПАТ на нерухоме майно в с. Лукашівка, скасування свідоцтва про право власності на будівлі та житлові будинки;
- справа №922/897/17 - про зобов`язання повернути основні та оборотні кошти на баланс позивача в обсягах та вартості відповідно до акта приймання-передачі майна;
- справа №922/4042/17 - про визнання недійсним рішення уповноважених колгоспу "Родіна" щодо надання згоди на передачу земель та основних і оборотних засобів, що належать колгоспу "Родіна" Хрестищенському УБР, для створення на цих землях підсобного господарства.
30. Господарський суд Харківської області рішенням від 28.03.2024, що залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2024, позов задовольнив.
31. Судові рішення, зокрема, мотивовані таким:
- з 01.10.1992 колгосп "Родіна" приєднався до Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" та фактично припинив існування;
- відсутність у позивача статусу правонаступника колгоспу "Родіна" не має значення, оскільки він захищає свій законний інтерес (ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)), який полягає в збереженні майна (припиненні протиправних посягань на його майно), що як de facto, так і de jure знаходяться у власності позивача, про що свідчать дані земельного кадастру та зміст позовних вимог у справах №922/2537/16, №922/3919/16, №626/2253/16-а, №922/4761/16;
- відсутність даних у ЄДР ЮО не свідчить про відсутність у позивача статусу правонаступника колгоспу "Родіна"; ЄДР ЮО був запроваджений значно пізніше - у 1996 році, тобто за межами спірного періоду; за будь-яких умов, станом на 01.10.1992 внесення запису до ЄДР ЮО про припинення колгоспу "Родіна" і про його правонаступника - Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" Виробничого об`єднання "Укргазпром", було неможливим ані технічно, ані законодавчо;
- відповідно до законодавства, що діяло станом на 01.10.1992, підприємство вважалося правонаступником на підставі норми закону та з часу виключення реорганізованого (зокрема, приєднаного) підприємства з реєстру державної реєстрації; внесення окремого запису про правонаступництво чинним на той час законодавством не передбачалося і не вимагалося;
- здійснення державним реєстратором технічної дії для отримання коду ЄДРПОУ під час реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи колгоспу "Родина" (з буквою "и"), та скасування цієї реєстраційної дії того ж дня як виправлення помилки, без отримання будь-яких документів від заявника, підтверджуються матеріалами реєстраційної справи;
- здійснення реєстраційної дії - включення відомостей до ЄДР ЮО про юридичну особу іншої організаційно-правової форми "Колгосп "Родіна" відбулося за зверненням неуповноваженої особи;
- докази, надані на підтвердження використання ідентифікаційного коду 40859363 для включення до ЄДР ЮО відомостей про юридичну особу іншої організаційно-правової форми "Колгосп "Родіна", є більш вірогідними ніж письмові заперечення інших учасників справи, надані господарському суду на їх спростування; наявність такої обставини, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважається доведеною відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК);
- державний реєстратор порушив вимоги до написання найменування юридичної особи в ЄДР ЮО та замість повного найменування юридичної особи, що складається з організаційно-правової форми й назви: інша організаційно-правова форма "Колгосп "Родіна" (скорочена за наявності - ІОПФ "Колгосп "Родіна"), зазначила повне найменування юридичної особи без організаційно-правової форми - лише назву колгосп "Родіна", внаслідок чого досягла тотожності з найменуванням іншої юридичної особи - колгоспом "Родіна";
- ЄДР ЮО містить недостовірні записи про те, що Виробничий кооператив "СБК "Родіна" є правонаступником колгоспу "Родіна", внаслідок порушень вимог законодавства, допущених державним реєстратором;
- існує прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між здійсненими державним реєстратором незаконними та оскаржуваними діями, якими надано правосуб`єктність юридичній особі, та діями уповноважених осіб колгоспу "Родіна" (або СБК "Родіна" як правонаступника), що спрямовані на вилучення майна в Укргазвидобування, яке тривалий час змушене доводити в судових справах свої права щодо колгоспу "Родіна" та його майна, яких воно набуло з 01.10.1992, та відсутність підстав для вимог СБК "Родіна" як правонаступника ІОПФ "Колгоспу "Родіна", включення відомостей про який відбулося 28.09.2016 із грубими порушеннями законодавства з боку державного реєстратора;
- відсутні підстави для задоволення заяви СБК "Родіна" про застосування позовної давності.
32. СБК "Родіна" в касаційній скарзі просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2024 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
33. Підставами касаційного оскарження СБК "Родіна" визначив пункти 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК, та, зокрема, зазначив:
- суди не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, від 14.02.2019 у справі №911/792/18, щодо застосування ст.15 ЦК;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування ст.34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", ст.15 ЦК, ст.4 ГПК у подібних правовідносинах, а саме: чи має юридична особа право звертатися до суду з позовом про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій включення до ЄДР ЮО відомостей про іншу юридичну особу, правонаступником якої позивач не є.
34. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, СБК "Родіна" звертав увагу на таке:
- суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність порушеного права позивача без жодного обґрунтування, чим саме спірні реєстраційні дії порушують його права та інтереси;
- суд апеляційної інстанції не дослідив належим чином усі наявні в матеріалах справи докази та не врахував, що ні право власності, ні право користування позивача земельними ділянками, про які йдеться в оспорюваному рішенні, не доведені належними доказами;
- суд апеляційної інстанції ????з посиланням на ст.15 ЦК помилково вважав, що право позивача на подання позову є безспірним навіть за відсутності у позивача статусу правонаступника колгоспу "Родіна";
- ????звертаючись із позовом до суду, Укргазвидобування не довело ані факт правонаступництва, ані те, яким чином спірними реєстраційними діями (включенням та внесенням рішення про припинення колгоспу "Родіна") порушуються законні права та інтереси зовсім іншої юридичної особи -Укргазвидобування; матеріали справи не містять жодної інформації щодо припинення колгоспу "Родіна" як юридичної особи, зокрема шляхом його реорганізації чи припинення шляхом приєднання до позивача, як і не містять даних, що позивач є правонаступником колгоспу "Родіна"; інших обґрунтувань наявності порушеного права позивача або будь-яких інших доказів наведено не було;
- ????у позивача немає не тільки права на звернення до суду, а й жодного інтересу, на який посилається суд апеляційної інстанції;
- суд за клопотанням позивача залучив до участі в справі СБК "Родіна" як правонаступника колгоспу "Родіна", державна реєстрація якого здійснена з порушенням Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", лише під час нового розгляду справи, відповідно саме з 12.09.2022 (дати ухвали про залучення) СБК "Родіна" набуло статусу сторони у провадженні та саме з цієї дати позивач пред`явив свої позовні вимоги до СБК "Родіна" як до сторони у спорі;
- у цьому випадку початок перебігу позовної давності за вимогами позивача до СБК "Родіна", що ґрунтуються на порушенні його прав як правонаступника колгоспу "Родіна", про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто, якщо не з дати внесення відповідних записів, то з моменту подачі СБК "Родіна" як правонаступником колгоспу "Родіна" першого позову до Укргазвидобування, а не від дня, коли позивач ознайомився з матеріалами реєстраційної справи - після 06.04.2017;
- ????позовна давність щодо отримання судового захисту своїх майнових прав або інтересів зацікавленою особою шляхом оскарження реєстраційних дій сплив ще у вересні 2019 року, жовтні 2019 року та грудні 2019 року (щодо кожної окремо);
- позивач не навів поважних причин пропуску позовної давності за зверненням до суду з позовом щодо оскарження реєстраційних дій з відповідними позовними вимогами саме до СБК "Родіна" (відповідача у цих правовідносинах), які б об`єктивно унеможливлювали своєчасне подання такого позову.
35. Укргазвидобування подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.
36. Відзив обґрунтований тим, що:
- ????правовідносини у справах, про неврахування висновків Верховного Суду в яких вказує скаржник (№910/2280/17 та №911/792/18), не є подібними до відносин сторін у цій справі, оскільки справи мають різні предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, матеріально-правове регулювання спірних правовідносин відрізняється;
- доводи скаржника щодо відсутності у позивача порушеного права та охоронюваного законом інтересу спростовуються наявністю судових справ №922/2537/16, №922/3919/16, №626/2253/16-a, №922/4761/16, №922/897/17, №922/4042/17; суди встановили, що дії, спрямовані на вилучення майна у Укргазвидобування, здійснюються уповноваженими особами колгоспу "Родіна" та начебто його правонаступника - СБК "Родіна", з використанням повноважень, як надані їм саме як органу управління колгоспу "Родіна" або правонаступнику колгоспу "Родіна";
- позивач тривалий час змушений доводити в судових справах свої права щодо колгоспу "Родіна" та його майна, яких він набув з 01.10.1992, відсутність підстав для вимог СБК "Родіна" як правонаступника ІОПФ "Колгоспу "Родіна", включення відомостей про який відбулося 28.09.2016 із грубими порушеннями законодавства з боку державного реєстратора;
- доводи скаржника є суперечливими, оскільки спочатку він вказує про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування ст.15 ЦК, а потім стверджує про відсутність висновку щодо застосування цієї норми;
- на час вирішення спору в цій справі Верховний Суд виклав висновки щодо застосування норми ст.34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", на формуванні висновків щодо якої наполягає скаржник;
- зазначаючи про необхідність формування висновку Верховного Суду з питання наявності в юридичної особи права на звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій щодо включення до ЄДР ЮО відомостей про іншу юридичну особу, правонаступником якої позивач не є, скаржник: 1) не спростовує обставин (факту) приєднання колгоспу "Родіна" до Хрестищенського УБР ДП "Укрбургаз" Виробничого об`єднання "Укргазпром" з жовтня 1992 року; 2) не спростовує висновків судів про те, що відсутність даних у реєстрі юридичних осіб не свідчить про відсутність у позивача статусу правонаступника колгоспу "Родіна";
- ???основні аргументи скаржника зводяться до того, що позовні вимоги не спрямовані на захист порушених прав та інтересів позивача, останній не довів ані факту правонаступництва, ані те, яким чином спірними реєстраційними діями порушуються законні права та інтереси Укргазвидобування; у контексті цих доводів позивач навів у відзиві встановлені судами обставини та висновки судів, з якими він погоджується;
- фактично в основу наведених у касаційній скарзі доводів скаржник поклав обставини, які не підлягають з`ясуванню та встановленню, адже не стосуються предмета спору, зокрема, обставини перебування у користуванні колгоспів земельних ділянок, обставини постійного користування земельними ділянками, включення їх до резервного фонду і обставини передачі земельних ділянок у колективну власність тощо;
- недоречними є аргументи щодо позовної давності, оскільки суди надали вичерпні висновки з цього питання;
- ?????наведені у касаційній скарзі доводи фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі.
37. Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 18.12.2024, зазначив, що:
? заявлені позивачем у цій справі вимоги про скасування реєстраційних дій щодо іншої юридичної особи - Колгоспу "Родіна", в тому числі реєстраційної дії про припинення Колгоспу "Родіна" в результаті реорганізації шляхом приєднання до СБК "Родіна", щодо якого, як правонаступника Колгоспу "Родіна", міститься запис в ЄДР ЮО, не дозволять позивачу ефективно захистити його право та/або законний інтерес, зокрема майновий інтерес щодо збереження майна, яке перебуває в його володінні;
? спір у справі не стосується захисту у визначений законодавством спосіб майнового права позивача, зокрема щодо постійного користування землею, права власності на нерухоме майно, основних і оборотних засобів тощо;
? в цілому заявлені позивачем у цій справі вимоги спрямовані на намагання позивача (1) виключити з ЄДР ЮО дані (записи) про те, що правонаступником Колгоспу "Родіна" є СБК "Родіна", у спорах з яким, як стверджує позивач, йому приходиться доводити, зокрема, своє право на Колгосп "Родіна" та його майно, а також (2) встановити обставини належності позивачу права щодо Колгоспу "Родіна" та його майна (землі, нерухомого майна основних і оборотних засобів тощо), які не підлягають встановленню у межах заявлених позивачем у цій справі вимог;
? за відсутності у позивача, який не є (не був) ні членом Колгоспу "Родіна", ні СБК "Родіна", права вплинути, зокрема, шляхом оскарження відповідних рішень СБК "Родіна" про створення останнього, внесення до статутних документів запису про те, що СБК "Родіна" є правонаступником Колгоспу "Родіна", скасування оскаржуваних позивачем реєстраційних дій (тобто виключення записів з ЄДР ЮО), зокрема про припинення Колгоспу "Родіна" в результаті реорганізації шляхом приєднання до СБК "Родіна", не призведе до автоматичного виключення таких даних (про правонаступництво) зі статутних документів СБК "Родіна", а також до припинення діяльності цієї юридичної особи, відповідно не вплине на її можливість заявляти майнові та немайнові вимоги, в тому числі й до позивача, який вважає себе правонаступником Колгоспу "Родіна" (особою, якій належить право щодо Колгоспу "Родіна" та його майна);
? задоволення заявлених позивачем вимог (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) не вплине на спроможність позивача доводити у справах про майно (майнові праві), що саме Укргазвидобування, а не СБК "Родіна", є правонаступником Колгоспу "Родіна", і що саме позивачу, а не останньому належать права на майно Колгоспу "Родіна", адже саме у спорі (спорах) про право, в тому числі про право на землю, нерухоме майна, оборотні та необоротні засоби тощо, підлягає доведенню (1) як те, хто саме є законним правонаступником Колгоспу "Родіна" (в тому числі підстави набуття такого статусу), (2) так і належність такого права відповідній особі (юридичній особи) та/або майновий інтерес щодо відповідного майна;
? саме у спорі про право позивач має доводити як законність набуття ним прав на майно Колгоспу "Родіна", так і факт того, що саме він є правонаступником Колгоспу "Родіна", який (факт правонаступництва) може не бути підставою набуття позивачем права (прав) на відповідне майно, якщо таке майнове право (права) позивач набув на інших підставах;
? задоволення позовних вимог у цій справі жодним чином не дозволить захистити законний інтерес позивача, який полягає у збереження майна, що перебуває у його володінні, та на захист, як стверджує позивач, він звернувся з цим позовом до суду, а лише призведене до правової невизначеності стосовно статусу та діяльності як Колгоспу "Родіна", так й щодо СБК "Родіна";
? враховуючи, що позивач не довів, що його права і законні інтереси порушенні оскаржуваними реєстраційними діями, Верховний Суд вважає, що в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог у цій частині справі (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) необхідно відмовити, так як відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові;
? позовна вимога про заборону використання СБК "Родіна" найменування юридичної особи іншої організаційно-правової форми Колгоспу "Родіна" також не підлягає задоволенню, адже такий спосіб захисту як заборона використання найменування юридичної особи іншої організаційно-правової форми (без доведення, що відповідне найменування є комерційною (фірмовою) назвою та/або захищене іншими правами інтелектуальної власності, встановленими законом) не передбачений законом, тобто є неналежним способом захисту, зокрема з огляд у на те, що Укргазвидобування, яке не є (не було) ні членом Колгоспу "Родіна", ні СБК "Родіна", немає жодних оформлених відповідно до закону права на відповідне найменування та не доводить як використання однією юридичною особою найменування, яке співпадає з найменуванням іншої юридичної особи, при їх різних організаційно-правових формах порушує права та законні інтереси позивача;
? Верховний Суд не вбачає підстав надавати правову оцінку іншим доводам скаржника, які стосуються передусім з`ясування обставин обґрунтованості/необґрунтованості позову в контексті допущених державним реєстратором порушень під час здійснення оспорюваних реєстраційних дій, на які вказував позивач, позовної давності, а також щодо відсутності висновку Верховного Суду.
38. Не можу погодитися з такими висновками Верховного Суду та з ухваленим рішенням з огляду на таке.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК
39. Скаржник стверджував, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду щодо застосування ст.15 ЦК, викладених у постановах від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, від 14.02.2019 у справі №911/792/18.
40. Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
41. Отже, касаційний перегляд з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, може відбутися за наявності таких умов: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
42. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
43. Для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", таку подібність варто оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, з-поміж яких змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
44. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 дійшла висновку, що на предмет подібності варто оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
45. При цьому підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
46. Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.
47. Проаналізувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду в справах, на які посилався скаржник, вважаю, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі, що переглядається.
48. У справі №910/2280/17 предметом позову було визнання незаконними та скасування рішень міської ради про продаж земельних ділянок, визнання недійсним державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування пунктів рішення міської ради про зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням міською радою вимог законодавства, зокрема: 1) Земельного кодексу України - в частині недотримання порядку прийняття рішень про продаж земельних ділянок у приватну власність та зміни цільового призначення земель; 2) Водного кодексу України - щодо відведення земельних ділянок у межах прибережних захисних смуг, оскільки відведені земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги, отже належать до земель водного фонду та не могли бути передані у приватну власність; крім того, при прийнятті міською радою одного з рішень проголосувало менше депутатів, ніж встановлено для кворуму.
49. У справі №911/792/18 предметом позову було визнання недійсним рішення міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовані тим, що міська рада прийняла спірне рішення з порушеннями містобудівної документації, на спірній земельній ділянці знаходиться водний об`єкт, проєкт землеустрою не відповідає вимогам законодавства, договір оренди не відповідає типовій формі.
50. Натомість предметом позову у справі, що переглядається (№826/7514/17), є визнання протиправними дій державного реєстратора щодо внесення запису про державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи; внесення рішення засновників (учасників) про припинення юридичної особи в результаті реорганізації, а також зобов`язання скасувати вказаний запис; визнання протиправними дій державного реєстратора щодо внесення запису про зміну складу комісії з припинення/виділу юридичної особи, а також зобов`язання скасувати вказаний запис. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням вимог Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" при вчиненні оскаржуваних реєстраційних дій; спір стосується того, хто є правонаступником колгоспу.
51. Таким чином, спір у справах №910/2280/17 та №911/792/18 стосувався правомірності/протиправності рішень міської ради, натомість у цій справі (№826/7514/17) спір виник у зв`язку з вчиненням реєстраційних дій, що, за твердженням позивача, порушують його права та інтереси.
52. З огляду на це вважаю, що висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосувалися правовідносин, які не є подібними. За таких обставин касаційне провадження, відкрите за п.1 ч.2 ст.287 ГПК, підлягало закриттю на підставі п.5 ч.1 ст.296 ГПК.
Щодо порушеного права та/або інтересу позивача
53. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що законний інтерес, на захист якого був поданий позов, належить безпосередньо Укргазвидобуванню; саме на Укргазвидобування чиниться безпосередній негативний вплив або обґрунтована ймовірність негативного впливу у майбутньому; оскільки суди захищають не тільки право, а й легітимний інтерес позивача, вказане свідчить про наявність у нього права на позов, який ґрунтується на законному інтересі збереження майна, що перебуває у володінні.
54. Укргазвидобування поділяло вказану позицію та зазначало, що суди дійшли логічного, послідовного та обґрунтованого висновку, що існує прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між здійсненими державним реєстратором незаконними та оскаржуваними діями, якими надано правосуб`єктність юридичній особі та діями уповноважених осіб колгоспу "Родіна" (або СБК "Родіна"), спрямованими на вилучення майна у позивача (судові справи №922/2537/16, №922/3919/16, №626/2253/16-а, №922/4761/16, №922/897/17, №922/4042/17).
55. Водночас СБК "Родіна" стверджувало про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування ст.34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", ст.15 ЦК, ст.4 ГПК у подібних правовідносинах, а саме: чи має юридична особа право звертатися до суду з позовом про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій включення до ЄДР ЮО відомостей про іншу юридичну особу, правонаступником якої позивач не є.
56. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
57. Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
58. Частина 1 ст.15 ЦК передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
59. Відповідно до частин 1, 2 ст.4 ГПК право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
60. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
61. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
62. Конституційний Суд України у рішенні від 01.12.2004 у справі №1-10/2004 зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
63. Як зазначало Укргазвидобування, воно тривалий час змушене доводити в судових справах свої права щодо колгоспу "Родіна" та його майна, яких воно набуло з 01.10.1992; відсутність підстав для вимог СБК "Родіна" як правонаступника ІОПФ "Колгоспу "Родіна", включення відомостей про який відбулося 28.09.2016 із грубими порушеннями законодавства з боку державного реєстратора.
64. Позивач фактично захищав свій законний інтерес, який було порушено незаконним створенням юридичної особи, що ототожнює себе з припиненим колгоспом, фактичним правонаступником якого є позивач.
65. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
66. Тлумачення п.6 ч.1 ст.3 ЦК свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
67. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №185/446/18, від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц).
68. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п.6 ч.1 ст.3, ч.2 та ч.3 ст.13 ЦК). Є такі критерії добросовісної поведінки: вона має бути очікуваною, характерною для інших учасників цивільних правовідносин за порівнянних обставин; поведінка учасника цивільно-правових відносин не повинна обмежувати право чи позбавляти права інших осіб та має враховувати права, законні інтереси іншої сторони правовідносин; поведінка сторони має бути законною, зокрема не допускаються дії виключно з протиправною метою або з наміром заподіяти шкоду іншій особі; учасники цивільних правовідносин повинні сприяти своєму контрагенту різними способами, у тому числі через отримання необхідної інформації. Відповідність дій сукупно усім цим критеріям дозволить оцінити такі дії як добросовісні. В іншому разі є підстави стверджувати про недобросовісну поведінку та зловживання правом (пункти 18.2.3 та 18.2.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2023 у справі №513/879/19).
69. За встановлених у цій справі обставин дії СБК "Родіна" наведеним вимогам не відповідають.
70. Так, обставини, зокрема, щодо фактичного припинення колгоспу у 1992 році та створення на його базі структурного підрозділу позивача, щодо незаконності вчинення реєстраційних дій у 2016 році (зокрема за заявою неуповноважених на це осіб) повною мірою встановлені судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених доказів.
71. Вважаючи новостворену юридичну особу фіктивною, створеною з метою уможливлення дій, спрямованих на вилучення майна в Укргазвидобування, останнє обґрунтовано просило скасувати відповідні реєстраційні дії (зокрема запис щодо створення відповідача) та зобов`язати його припинити використання найменування припиненого у 1992 році колгоспу.
72. На мою думку право (законний інтерес) позивача у цій справі є порушеним, а відтак, не погоджуюся з висновком Верховного Суду про не доведення позивачем факту порушення оскаржуваними реєстраційними діями його прав і законних інтересів та, відповідно, не погоджуюся з ухваленим рішенням про відмову у позові з мотивів того, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
73. Також звертаю увагу, що належність та/або ефективність обраних позивачем способів захисту скаржник не оспорював та відповідних обґрунтувань, з посиланням на підстави касаційного оскарження, передбачені ч.2 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі не наводив.
74. Натомість ч.1 ст.300 ГПК передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
75. Згідно з ч.4 ст.300 ГПК суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 ч.1 ст.310, ч.2 ст.313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
76. Отже, виходячи з приписів ст.300 ГПК щодо меж касаційного перегляду, питання належності та/або ефективності обраних позивачем способів захисту не підлягало правовій оцінці суду касаційної інстанції у цій справі.
Щодо позовної давності
77. Скаржник також зазначав, що позовна давність у справі сплинула у вересні 2019 року, жовтні 2019 року та грудні 2019 року (щодо кожної окремої реєстраційної дії); позивач не навів поважних причин пропуску позовної давності для зверненням до суду з позовом щодо оскарження реєстраційних дій з відповідними позовними вимогами саме до СБК "Родіна" (відповідача у цих правовідносинах), які б об`єктивно унеможливлювали своєчасне подання позову.
78. Вважаю ці доводи скаржника необґрунтованими, оскільки вони по суті збігаються з тими, що були заявлені в судах попередніх інстанцій, і яким суди надали обґрунтовані й вичерпні відповіді.
79. Також, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
80. Розгляд скарг Верховним Судом покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження (зокрема, підставі касаційного оскарження, передбачені ч.2 ст.287 ГПК) вводяться для забезпечення ефективності судочинства.
81. Оскільки скаржник у касаційній скарзі послався на підстави, передбачені пунктами 1 та 3 ч.2 ст.287 ГПК, то віг має мотивувати неправильне застосування норм матеріального права та/або недотримання вимог процесуального права судами попередніх інстанцій посиланням на відповідні висновки Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права у подібних правовідносинах (п.1 ч.2 ст.287 ГПК) або відсутністю таких висновків Верховного Суду (п.3 ч.2 ст.287 ГПК), а не наводити власні міркування.
82. Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо законності та обґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не був врахований судами попередніх інстанцій з огляду на встановлені обставини справи, або довести неправильне застосування таких норм за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.
83. З доводів скаржника вбачається, що він обґрунтовує сплив позовної давності фактом залучення нового відповідача (скаржника) під час нового розгляду справи, до якого фактично пред`явлено позовні вимоги, а потім й змінено зміст позовних вимог. Зазначає, що саме з 12.09.2022 (дата постановлення ухвали про залучення до участі у справі співвідповідача) СБК "Родіна" набуло статусу сторони у провадженні та саме з цієї дати позивачем було пред`явлено свої позовні вимоги.
84. Скаржник послався на низку висновків Верховного Суду:
- визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц);
- поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 09.02.2021 у справі №635/4741/17);
85. Разом з тим, наведені висновки є загальними, а правовідносини у наведених справах не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається. Наведені висновки не підтверджують позицію скаржника про те, що позовні вимоги фактично пред`являються в той момент, коли новий співвідповідач набуває статусу сторони у справі (2022 року), а не з моменту подання позову (2017 року), та, відповідно, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
86. Таким чином доводи скаржника щодо спливу позовної давності зводяться до незгоди з встановленими судами обставинами справи, їх правовою оцінкою та прийнятими судовими рішеннями, є викладенням власного бачення у питанні застосування правових норм.
87. Незгода скаржника з рішенням суду попередньої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчить про його незаконність.
88. З огляду на наведене, вважаю, що Верховний Суд у цій справі повинен був закрити касаційне провадження, відкрите з підстави касаційного оскарження передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, а в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК - залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя О. Кібенко