ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/20/22
Господарський суд Київської області
АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1
АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське"
про визнання недійсними рішення загальних зборів за 2018 рік
за участі представників сторін:
позивач-1: Мачульний О.І. , посвідчення адвоката України №001026 від 26.02.2021, ордер серії СВ№1046108;
позивач-2: Мачульний О.І. , посвідчення адвоката України №001026 від 26.02.2021, ордер серії СВ №1046109;
відповідача: ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 від 22.04.2016, наказ №03-к/тр від 15.02.2023, трудовий договір з нефіксованим робочим часом №б/н від 15.02.2023;
Рішенням Господарського суду Київської області від 30.08.2022 позов (вх. №4/22 від 10.01.2022) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" про визнання недійсними рішення загальних зборів за 2018 рік задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2022 у справі №911/20/22 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2022 у справі №911/20/22 залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2023 рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано, а справу №911/20/22 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 справу №911/20/22 передано на розгляд судді Саванчук С.О.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.05.2023 прийнято справу №911/20/22 до свого провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 20.06.2023.

У судовому засіданні 14.12.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, яким позов (вх. №4/22 від 10.01.2022) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" про визнання недійсними рішення загальних зборів за 2018 рік задоволено частково.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання (вх. №10016 від 19.12.2023) про ухвалення додаткового рішення.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідного клопотання. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.12.2023 судове засідання з розгляду клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх. №10016 від 19.12.2023) про ухвалення додаткового рішення призначено на 23.01.2024.

Перед судовим засіданням 23.01.2024 у місті Києві оголошено повітряну тривогу.

Відповідно до розпорядження Голови Господарського суду Київської області №6-А від 19.07.2022 про порядок дій при оголошенні повітряної тривоги, у разі оголошення сигналу «повітряна тривога» суддям, працівникам апарату та відвідувачам суду необхідно негайно залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття.

У зв`язку із значною тривалістю повітряної тривоги судове засідання 23.01.2024 не відбулось.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у судовому засіданні до 08.02.2024 о 12:00, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; повідомлення здійснюється шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому Господарського процесуального кодексу України для вручення судових рішень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2024 повідомлено учасників справи №911/20/22, що судове засідання з розгляду клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх. №10016 від 19.12.2023) про ухвалення додаткового рішення відбудеться 08.02.2024 о 12:00, у приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108 (зал судових засідань № 2).

08.02.2024 у судове засідання з`явився представник позивачів та представник відповідача.

За результатом розгляду заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх.№10016 від 19.12.2023) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/20/22 суд дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12) частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В обґрунтування заяви про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивачів зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 14.12.2023 у справі №911/20/22 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" про визнання недійсним і скасування рішення загальних зборів за 2018 рік.

За заявою представників позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №911/20/22 заявлено про покладання на відповідача по 65000,00 грн судових витрат на одного клієнта, загальний розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 130000,00 грн.

Відповідач у запереченні на клопотання (заяву) (вх.№738/2024 від 23.01.2024) вказує про свою незгоду з вимогою представника позивача про покладання на відповідача по 65000,00 грн судових витрат на кожного із позивачів, що в загальному розмірі становить 130000,0 грн витрат на правничу допомогу адвоката, з огляду на необгрунтованість визначення цієї суми та її надмірність та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, заявляє суду про зменшення цих судових витрат до 4000,00 грн та проведення зустрічного зарахування судових витрат.

Судом враховано, що в тексті позовної заяви (вх. №4122 від 29.12.2021) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» про визнання недійсними рішення за 2018 рік зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивачів на професійну правничу допомогу складає 25000,00 грн.

В якості підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачі надали до суду копію договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, укладеного між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_1., копію договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, укладеного між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_2 , копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, підписаного адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_1., копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, підписаного адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_2., копію додаткової угоди №1 від 19.07.2022 до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021 року, укладеної між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_1., копію додаткової угоди №1 від 19.07.2022 до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, укладеної між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_2., копію додаткової угоди №2 від 01.05.2023 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, укладеної між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_1.; копію додаткової угоди №2 від 01.05.2023 до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021, укладеної між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_2 , копію акту прийому передачі послуг від 15.12.2023 на загальну суму 65000,00 грн, підписаного між адвокатом Мачульним О.І. та ОСОБА_1., копію акту прийому передачі послуг від 15.12.2023 на загальну суму 65000,00 грн, підписаного між адвокатом Мачульним О.І. ОСОБА_2 .

20 липня 2021 року між адвокатом Мачульним Олександром Івановичем (далі по тексту - адвокат), з однієї сторони та громадянином України ОСОБА_1 (далі по тексту - клієнт), з другої сторони, укладено договір про надання правової допомоги.

20 липня 2021 року між адвокатом Мачульним Олександром Івановичем (далі по тексту - адвокат), з однієї сторони та громадянином України ОСОБА_2 (далі по тексту - клієнт), з другої сторони, укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до пунктів 1.1. вказаних договорів адвокат зобов`язується здійснити захист та/або представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо будь-яких правових питань за завданням клієнта (далі по тексту - справа), а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, в обсязі та на умовах, визначених договором. Під «позитивним результатом у справі» сторони розуміють виконання адвокатом умов цього договору протягом строку його дії.

Розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, визначається сторонами окремим додатком, який є невід`ємною частиною цього договору (додатку №1 до Договору) (пункти 3.1. договорів).

Відповідно до додатку №1 вбачається, що розмір адвокатського гонорару (винагороди) за надання правової допомоги визначається фіксованою вартістю кожної послуги, що надається адвокатом, із зазначенням в акті переліку робіт та послуг, які виконуються адвокатом.

Відповідно до пунктів 3.2. договорів про надання правової допомоги сплата гонорару (винагорода) за надання правової допомоги, здійснюється клієнтом протягом 5 днів з моменту отримання акту прийому-передачі послуг, а сплата авансу здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту підписання договору та/або окремо виставленого адвокатом рахунку.

Відповідно до акту №б/н від 15.12.2023 прийому передачі послуг до договору №б/н від 20.07.2021, складеного в інтересах позивача ОСОБА_1 адвокат надав послуги відповідно до договору, а клієнт прийняв надану правову допомогу в Господарському суді Київської області по справі №911/20/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» про визнання недійсними рішення загальних зборів за 2018 рік.

Відповідно до вказаного акту переліком виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) по справі №911/20/22 є складання позовної заяви - 5000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді Київської області на підставі заяви від 23.05.2023 - 2000,00 грн, підготовка та подання додаткових письмових пояснень від 12.06.2023 на 10 стор. - 10000,00 грн, підготовка та подання відповіді на відзив від 26.06.2023 на 14 стор. - 14000,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 20.06.2023 - 3500,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 11.07.2023 - 3500,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді Київської області на підставі заяви від 07.08.2023 - 2000,00 грн, підготовка та подання заяви про розподіл судових витрат від 08.08.2023 на 2 стор. - 2000,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 08.08.2023 - 3500,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді Київської області на підставі заяви від 10.08.2023 - 2000,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 05.09.2023 - 3500,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 28.09.2023 - 3500,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 26.10.2023 - 3500,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді 23.11.2023 - 3500 грн, представництво інтересів клієнта в суді 14.12.2023 - 3500,00 грн.

В інтересах позивача ОСОБА_2 представником позивача, адвокатом Мачульним Олександром Івановичем надано акт №б/н від 15.12.2023 прийому передачі послуг до договору №б/н від 20.07.2021, який містить ідентичну інформацію з актом, поданим в інтересах позивача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в наведених вище актах вказано про підтвердження позивачами отримання послуг та про відсутність зауважень та скарг стосовно виконаних робіт - наданих послуг.

У цій справі судом враховано, що позивачами у справі №911/20/22 було заявлено 9 немайнових позовних вимог, рішенням Господарського суду Київської області від 14.12.2023 задоволено 1 немайнову позовну вимогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18 зазначається таке: "Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.".

Також у даній постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначається таке: "132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. 133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. 134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. 135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.".

У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 також зазначається таке: "129. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:- фіксованого розміру; - погодинної оплати. 131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару необчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї)години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв."

За результатом аналізу вказаних правових позицій Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов такого висновку.

За актами з переліками виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) кожна з послуг адвоката, що надана у справі №911/20/22, з переліку, вчинялась адвакатом один раз, одночасно в інтересах обох позивачів, а позивачі не мали окремих позовних вимог, отже, укладання позивачами ідентичних договорів з одним і тим самим адвокатом відноситься до їх відносин з адвокатом та виникнення у них обов`язку заплатити відповідні суми гонорару своєму адвокатові, проте, фактичне дублювання гонорару адвоката при включенні до судових витрат у справі, не може зобов`язувати суд до їх обов`язкового включення до судових витрат сторони у справі та відповідного розподілу між сторонами, оскільки суд має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними, на що, зокрема, вказує Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (заява №31107/96), вказане дублювання судових витрат у справі, за висновками суду, не відповідає критерію розумності, такі витрати не були у справі неминучими.

Також судом враховані положення частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відтак, судом також враховане значне перевищення суми остаточно заявлених судових витрат на правничу допомогу у порівнянні з їх попереднім (орієнтовним) розрахунком, що вказаний у позовній заяві.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на предмет розгляду справи та її обставини, беручи до уваги характер та обсяг виконаних адвокатом робіт, які виконувались в інтересах обох позивачів, обгрунтованість заперечень відповідача, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхніх розмірів, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про включення до судових витрат позивачів на правничу допомогу у розмірі 65000,00 грн фактичної вартості наданих адвокатом послуг та розподілу їх пропорційно до задоволених позовних вимог - відшкодування відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3611,12 грн кожному з позивачів, керуючись принципом Європейського суду з прав людини, що викладений в його усталеній практиці, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3611,12 грн. на користь кожного із позивачів.

Клопотання відповідача провести зустрічне зарахування сум, що присуджені до стягнення за основним та додатковим рішеннями задоволенню не підлягає, оскільки така процесуальна дія не передбачена Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 123, 129, 237, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх. Nє10016 від 19.12.2023) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/20/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" (08135, Київська область, Бучанський район, село Чайки, вулиця Печерська, будинки 2, 4, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 3611,12 грн. (три тисячі шістсот одинадцять гривень дванадцять копійок) витрат на правничу допомогу адвоката.

3. Стягнути з Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" (08135, Київська область, Бучанський район, село Чайки, вулиця Печерська, будинки 2, 4, 6, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 3611,12 грн. (три тисячі шістсот одинадцять гривень дванадцять копійок) витрат на правничу допомогу адвоката.

4. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

5. У задоволенні клопотання Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку "Брест-Литовське" про проведення зустрічного зарахування судових витрат, що міститься у запереченнях (вх.№738/24 від 23.01.2024) - відмовити.

6. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 13.08.2025.

Суддя С.О. Саванчук