ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р. Справа № 911/186/24

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю Тейменс

про стягнення 32 500,00 гривень

за участю представника позивача Рабченюк Л.П. (довіреність №01-22/7-35 від 01.01.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі ДП МА Бориспіль/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Тейменс (далі ТОВ Тейменс/відповідач) про стягнення 32 500,00 гривень збитків.

Вказані вимоги обґрунтовано, зокрема, такими обставинами:

- на виконання умов укладеного між сторонами договору від 30.09.2019 позивачем сплачено відповідачу 195 000 грн, у тому числі 32 500,00 грн ПДВ, тоді як відповідач на виконання відповідного договору здійснив на користь позивача поставку товару за накладною №2 від 22.10.2019;

- станом на момент звернення до суду із вказаним позовом відповідач не зареєстрував податкову накладну за вказаною операцією з поставки товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, як і не оскаржив рішень податкового органу про зупинення в реєстрації відповідної накладної, що призвело до неможливості включення позивачем суми ПДВ до складу податкового кредиту, відтак позивачу завдано збитків на суму 32 500,00 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2024 у справі №911/186/24, зокрема, прийнято позовну заяву Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 04.03.2024, а також зобов`язано позивача у строк до 04.03.2024 надати суду належним чином засвідчену та читабельну копію вкладення у цінний лист за №846 та фіскальних чеків.

14.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів. У судовому засіданні 04.03.2024 суд прийняв до розгляду зазначене клопотання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2024 відкладено розгляд справи на 25.03.2024.

Водночас 25.03.2024 з 10:29 до 11:03 у місті Києві оголошено сигнал повітряної тривоги у зв`язку із загрозою ракетного обстрілу міста.

Відповідно до розпорядження Голови Господарського суду Київської області № 6-А від 19.07.2022 «Про порядок дій при оголошення повітряної тривоги» з урахуванням Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», зі змінами та доповненнями, ст. 30 Кодексу цивільного захисту України, керуючись ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів та працівників апарату суду передбачено, зокрема, що у разі оголошення сигналу «повітряна тривога» судді та працівники апарату суду негайно мають залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття.

Враховуючи обставину дії в Україні воєнного стану, неможливість проведення судового засідання під час повітряної тривоги, з метою уникнення ризиків життю і здоров`ю учасників справи, ухвалою Господарського суду Київської області від 25.03.2024 судове засідання у справі № 911/186/24 призначено на 22.04.2024.

На виконання вимог суду 13.03.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення щодо наявності елементів складу господарського правопорушення. Вказані пояснення судом прийнято в судовому засіданні 22.04.2025.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 22.04.2024, 20.05.2024, 11.06.2024, 09.07.2024 у справі №911/186/24 розгляд справи відкладався на 20.05.2024, 11.06.2024, 09.07.2024, 27.08.2024 відповідно.

27.08.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення з додатковими доказами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.08.2024 суд постановив, зокрема, перейти до розгляду справи №911/186/24 за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 23.09.2024.

В судовому засіданні 23.09.2024 суд прийняв до розгляду пояснення з додатковими доказами від 27.08.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.09.2024 підготовче засідання відкладено на 21.10.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2024 закрито підготовче провадження у справі №911/186/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.11.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.12.2024.

У судове засідання 10.12.2024, як і у всі попередні засідання суду з розгляду зазначеної справи, ані відповідач, ані його представник не з`явились.

Відповідач не скористався наданим статтею 165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не подав, як і не надав жодних доказів у справі.

В розрізі зазначеного та можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що усі постановлені у цій справі ухвали доставлено до електронного кабінету (електронної пошти) приватного виконавця ТОВ Тейменс в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Також ухвали у зазначеній справі судом офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

З огляду вказаного вище суд дійшов висновку, що відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

У судовому засіданні 10.12.2024, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

УСТАНОВИВ:

30.09.2019 між ДП МА Бориспіль (замовник) та ТОВ Тейменс (постачальник) укладено договір про закупівлю №35.1-14/3.7-12 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити замовникові товар, відповідно до специфікації, що наведена в п.1.2 договору. (далі специфікація договору), а замовник прийняти і оплатити такий товар відповідно до умов договору.

Згідно із п. 5.3.12 договору разом з товаром постачальник надає замовникові наступні документи:

- видаткову накладну на Товар (оригінал);

- товарно-транспортну накладну на Товар (оригінал).

Після поставки товару постачальник зобов`язаний надати податкову накладну на товар, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України.

На виконання умов договору, 22.10.2019 відповідачем було здійснено поставку товару на суму 195 000,00 грн. (в тому числі ПДВ 32 500,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №2 від 22.10.2019, а вартість такого товару сплачена позивачем платіжним дорученням №2168 від 12.12.2019.

Натомість, як посилався позивач в обґрунтування позовних вимог, податкова накладна №1 від 22.10.2019 на суму 195 000,00 грн. (в тому числі ПДВ 32 500,00 грн), (далі податкова накладна), не зареєстрована відповідачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.10.2020 №2062654/41799410 відмовлено у реєстрації податкової накладної у зв`язку з ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування.

У зв`язку із нереєстрацією відповідачем податкової накладної позивач втратив своє право на включення до суми податкового кредиту суми ПДВ, яка складає 32 500,00 грн та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму.

Отже, невиконання відповідачем ТОВ «ТЕЙМЕНС» обов`язку з реєстрації податкової накладної, за посиланнями позивача, фактично завдало ДП «МА «Бориспіль» збитків на суму 32 500,00 грн.

Листом від 18.05.2023 року №03-22-1143 позивач звернувся до відповідача з проханням про надання інформації стосовно поновлення реєстрації, зокрема, і податкової накладної, в реєстрації якої було відмовлено.

Проте відповіді на вказаний лист позивачем не отримано.

Отже, обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на те, що оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні будь-які відомості, щодо оскарження відповідачем в судовому порядку рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.10.2020 №2062654/41799410, тобто, має місце бездіяльність відповідача щодо оскарження в судовому порядку рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, а тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, що фактично є збитками ДП «МА «Бориспіль».

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарськогопроцесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк безповажних причин, суд вирішує справу занаявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до статті 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 ЦК та статті 224 ГК України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, (далі ПК України) (у редакції, чинній на момент виникнення у відповідача обов`язку з реєстрації податкової накладної) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом першим пункту 201.1. ст. 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (надалі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 14.1.181 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України».

Відповідно до пункту 198.2 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з абз. 14-16 п. 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з абз. 18 п. 201.10 статті 201 ПК України у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. Крім того абз. 22 п. 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг, тому суд приходить до висновку, що з огляду на положення ст. 201 ПК, саме на ТОВ «ТЕЙМЕНС» покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні.

Вказаним зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента (позивача) на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №925/17/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від постачальника, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (постачальник) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.10.2020 №2062654/41799410 відповідачу відмовлено у реєстрації податкової накладної у зв`язку з ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, що за обставин цієї справи підтверджує факт неналежного виконання відповідачем вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН та доведеність протиправної поведінки останнього.

Шкідливий результат протиправної поведінки збитки полягають у тому, що оскільки відповідач не виконав вимог податкового законодавства, та не зареєстрував податкову накладну, позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 32 500,00 грн, яка фактично є збитками цієї особи.

Причинно-наслідковий зв`язок полягає у тому, що в результаті невиконання відповідачем визначеного законом обов`язку щодо реєстрації податкових накладних у позивача відсутня можливість включення сум ПДВ до податкового кредиту та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, у постановах Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, від 31.01.2023 у справі №904/72/22.

Щодо вини відповідача, то згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приписами ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).

Однак доказів відсутності вини відповідачем суду не надано.

З огляду наведеного позивачем доведена наявність протиправної поведінки відповідача, вини, шкідливого результату такої поведінки - збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 225 ГК України, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення із відповідача 32 500,00 грн збитків.

Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються судом у повному обсязі на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Тейменс (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Вишневе, ВУЛИЦЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 37, офіс 6, ідентифікаційний код 41799410) на користь Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069):

- 32 500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. збитків;

- 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.06.2025.

Суддя В.А. Ярема