ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року м. Дніпро Справа № 904/4342/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Ракітін П.С. (поза межами суду) адвокат;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 (повний текст ухвали складено 23.05.2024, суддя Бажанова Ю.А.) у справі № 904/4342/23 за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м. Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг

про стягнення 2 606 529,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", в якому просить суд стягнути 2 001 267,40 грн основної заборгованості, 37 408,10 грн 3% річних, 419 609,77 грн пені, 148 244,54 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 закрито провадження у справі №904/4342/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 502 946,55 грн основного боргу; стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 1 498 320,85 грн заборгованості, 37 408,10 грн 3% річних, 293 726,84 грн пені, 148 244,54 грн інфляційних втрат, 31 553,72 грн судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024, яке набрало законної сили 10.04.2024 було видано наказ.

03.05.2024 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про накладення арешту на кошти боржника та винагороди, в якій просить:

- прийняти скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника, стягнення винагороди із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23 до розгляду.

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення арешту на кошти боржника, стягнення винагороди із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23 незаконними;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23, постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника АТ "Криворіжгаз" та постанови про стягнення винагороди.

В обґрунтування скарги зазначає, що наказ господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 виданий у справі № 904/4342/23 містить помилку в даті його видачі (невірно зазначено: "23.04.2023", тоді як мало бути зазначено: "23.04.2024"), а відтак наказ не може прийматись до виконання. Приватний виконавець Щербаков Ігор Миколайович, встановивши, що виконавчий документ, а саме наказ господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 виданий у справі № 904/4342/23 не відповідає вимогам, що ставляться до виконавчого документу відповідно до статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" був зобов`язаний повернути такий наказ стягувачу. Приватним виконавцем Щербаковим Ігорем Миколайовичем було умисно порушено порядок прийняття наказу до виконання, незаконно відкрито виконавче провадження за наказом, що не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та накладено арешт на рахунки АТ "Криворіжгаз". Зазначає, що накладення арешту на рахунки боржника постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щербаков І.М. які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють в АТ "Криворіжгаз".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 904/4342/23 у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на кошти боржника; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23 та постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника АТ "Криворіжгаз" відмовлено.

Закрито провадження з розгляду скарги про визнання незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича щодо винесення постанови про стягнення винагороди та про зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича скасувати постанову про стягнення винагороди.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, дійшов висновку, що у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в розумінні ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі було зазначено дату його видачі, але з помилкою, разом з тим, в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем було зазначено правильну дату. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 виправлено помилку в наказі Господарського суду Дніпропетровської у справі №904/4342/23 щодо дати його видачі, вказавши датою видачі наказу: "23.04.2024". Суд першої інстанції зазначив, що обраний боржником спосіб усунення помилки в наказі (скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження) не сприяє захисту інтересу, який би не суперечив меті судового провадження та загальнодержавним інтересам відповідно до норм статті 129-1 Конституції України, ч. 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та статей 18, 326 ГПК України, якими передбачено обов`язковість виконання судових рішень. Ефективними діями при вирішенні даного питання, з урахуванням норм статей 327-328 ГПК України та статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" є дії, що спрямовані на виправлення помилки у виконавчому документі та не пов`язані із скасуванням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 в частині про відмову у задоволенні скарги АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на кошти боржника; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/4342/23 та постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника АТ "Криворіжгаз"; прийняти нове рішення у справі, яким визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення арешту на кошти боржника, із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі № 904/4342/23 незаконними; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23, постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника АТ "Криворіжгаз".

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- АТ «Криворіжгаз» не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги, вважає ухвалу, прийняту за результатами розгляду скарги необґрунтованою, такою, що прийнята, виходячи з неправильного застосування норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню;

- апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ч. 1,4 ст. 4 статті 4 Закону України «Про виконавче проводження». Так, ст. 327 ГПК України визначено: «Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції». Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Отже, законодавством України чітко визначено, що виконання рішень суду не відбувається безпосередньо виходячи з тексту рішення, а здійснюється на підставі відповідного виконавчого документу, за винятком випадків, коли судові рішення і є виконавчим документом. Однак, рішення господарського суду не є таким виконавчим документом. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. Дата видачі виконавчого документу у справі № 904/4342/23 не узгоджується з датою набрання рішення суду законної сили. Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» чітко регламентує вимоги до заяви про примусове виконання рішення та визначає право стягувача заначити відомості, що ідентифікують Боржника, однак жодним чином не визначає можливість Стягувача самостійно визначати дату видачі наказу господарського суду. На думку скаржника, приватний виконавець Щербаков Ігор Миколайович, встановивши, що виконавчий документ, а саме наказ господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 виданий у справі № 904/4342/23 не відповідає вимогам, що ставляться до виконавчого документу відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний повернути такий наказ стягувачу;

- приватний виконавець Щербаков І.М. не тільки проігнорував помилки зроблені у виконавчому документі, але й в порушення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження на підставі заяви особи, де наказ господарського суду, видано раніше, ніж рішення набрало чинності. Вважаємо, що держава через законотворчу функції забезпечила повною мірою захист прав Стягувача у випадку допущення судом помилок у виконавчому документі, а саме абз. 12 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає : «У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.» Таким чином, законодавець саме Стягувачу як заінтересованій особі надав можливість ефективно захистити своє право на оперативне виконання судового рішення, шляхом застосування абз. 12 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, суд відмовляючи в задоволенні скарги на дії приватного виконавця, не врахував, що законодавець з метою збереження балансу інтересів сторін виконавчого провадження зобов`язав приватного виконавця дотримуватись принципу неупередженості та об`єктивності, поваги до інтересів як стягувачів так і боржників (ст. 4 Закону України «Про органи та осіб які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»);

- скаржник вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм ст. ст. 1, 3, 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 327 ГПК України.

22.08.2024 від ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить апеляційну скаргу АТ «Криворіжгаз» залишити без задоволення.

Відзив обґрунтований наступним:

- відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Отже, закон передбачає можливість виправлення помилки допущеної у наказі без визнання такого наказу таким, що не підлягає виконанню, а тому виданий Господарським судом Дніпропетровської області наказ у справі №904/4342/23 є належним виконавчим документом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення у справі №904/4342/23, Стягувачем було зазначено правильну дату наказу, що дало можливість правильно ідентифікувати такий наказ. Крім того, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 у справі №904/4342/23 було виправлено помилку у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 у справі №904/4342/23, а саме виправлено дату наказу з « 23.04.2023» на « 23.04.2024». Тому, доводи Боржника про те, що така помилка у наказі виключає можливість його прийняття до виконання є безпідставними;

- врахуванню підлягає правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.01.2023 по справі №921/434/21: «…як встановили суди попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2022 у справі №921/434/21 виправлено описку в резолютивній частині наказу від 02.08.2022 про примусове виконання рішення у справі №921/434/21, а саме: замість "код 033353503" прийнято читати "код 03353503". Доводи скаржника про те, що така помилка виправлена лише в наказі, проте не виправлена в самому рішенні, з врахуванням викладеного колегією суддів також відхиляється, оскільки боржник вправі скористатися процедурою виправлення описок в рішенні суду, передбаченою статтею 243 Господарського процесуального кодексу України, а наявність такої описки не впливає на здійснення процедури виконання судового рішення. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини про те, що в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем було зазначено правильний код ЄДРПОУ боржника, що дало можливість правильно ідентифікувати боржника, а також про те, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2022 у справі №921/434/21 виправлено описку в резолютивній частині наказу від 02.08.2022 про примусове виконання рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги про порушення господарськими судами норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження». З урахуванням наведеної позиції Верховного Суду та з огляду на фактичні обставини даної справи, всі дії приватного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження є законними, а твердження апелянта про порушення приватним виконавцем вимог законодавства при прийнятті наказу до виконання є необґрунтованими.

22.08.2024 від представника приватного виконавця Щербакова І. М. до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить: прийняти письмовий відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №904/4342/23; апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №904/4342/23 залишити без задоволення; ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №904/4342/23 залишити без змін; покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок на скаржника (апелянта), Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»; справу розглядати за участі представника приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відзив обґрунтований наступним:

- у заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 26 Закону, має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Так, в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було зазначено, що АТ «Криворіжгаз» має рахунки, відкриті у банківських установах, які розташовані у місті Києві (АТ «Ощадбанк», 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12г та АБ "УКРГАЗБАНК", 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) у виконавчому округу приватного виконавця Щербакова І.М. Враховуючи підтвердження ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» відкритих банківських рахунків Боржником у м. Києві, дії приватного виконавця Щербакова І.М. з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 02.05.2024 року про відкриття виконавчого провадження №74916670 вчинені у повній відповідності до вимог норм чинного законодавства;

- стягувач довів до відома приватного виконавця, що в наказі про примусове виконання рішення суду у справі №904/4342/23, виданому Господарським судом Дніпропетровської області, судом допущено технічну описку в даті наказу, а саме зазначено « 23.04.2023» замість « 23.04.2024». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про виправлення помилки в наказі задоволено. Виправлено помилку в наказі Господарського суду Дніпропетровської у справі №904/4342/23 щодо дати його видачі, вказавши датою видачі наказу: "23.04.2024". Вважаємо, що суд першої інстанції під час розгляду скарги АТ «Криворіжгаз» встановив всі обставини та дослідив всі подані докази сторін та правомірно погодився із доводами позивача та приватного виконавця, що обраний боржником спосіб усунення помилки в наказі (скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження) не сприяє захисту інтересу, який би не суперечив меті судового провадження та загальнодержавним інтересам відповідно до норм статті 129-1 Конституції України, ч. 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено обов`язковість виконання судових рішень;

- приватний виконавець звертає увагу, що в абзаці 1 пункту 1 постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №74916670, приватним виконавцем було зазначено наступне: «накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику». Зазначене свідчить про дотримання приватним виконавцем вимог законодавства, банк повинен був повідомити приватного виконавця про цільове призначення рахунку («спеціальний режим використання») та/або повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках;

- визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запровадженої нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність;

- АТ «Криворіжгаз» не надано доказів в обґрунтування, яке саме порушено право під час відкриття виконавчого провадження №74916670, так як примусове виконання не являється порушенням права, а навпаки поновленням конституційного права Стягувача на виконання рішення та вільне володіння своїм майном.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 904/4342/23 за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: - подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

13.06.2024 року на запит Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2024 року, було надіслано справу № 904/4342/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про стягнення 2 606 529,81 грн.

19.06.2024 від АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, якою долучено платіжну інструкцію №546098568 від 17.06.2024 про оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. за апеляційною скаргою АТ «Криворіжгаз» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №904/4342/23.

30.07.2024 справу № 904/4342/23 повернуто на адресу ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 904/4342/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 27.11.2024 о 10 год. 20 хв.

У судове засідання 27.11.2024 з`явився представник позивача. Інші учасники справи не скористалися правом участі в судовому засіданні, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні 27.11.2024 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови ЦАГС.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів зауважує, що апелянтом оскаржується ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині визнання незаконними дій приватного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на кошти боржника; зобов`язання приватного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23 та постанови про накладення арешту на кошти, майно боржника АТ "Криворіжгаз". Відтак, ухвала суду в частині закриття провадження з розгляду скарги про визнання незаконними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про стягнення винагороди та про зобов`язати приватного виконавця скасувати постанову про стягнення винагороди не входить до предмета апеляційного оскарження, тому, судом апеляційної інстанції не переглядається у відповідній частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення, винесеного будь-яким судом, повинне розглядатися як невід`ємна частина «справедливого судового розгляду» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (Hornsby v. Greece, §40; Burdov v. Russia, §34, Burdov v. Russia (№2) (Application №33509/04), §65). Затримка у виконанні рішення може бути виправданою, виходячи зі змісту фактичних обставин справи. Але вона не може бути настільки надмірною, аби призвести до порушення суті права, гарантованого ст. 6 §1 (Immobiliare Saffi v. Italy [ВП] (Application N№22774/93), §74).

Також ЄСПЛ зауважує, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці (справа «Чіжов проти України», заява №6962/02, рішення від 17.05.2005, п. 40).

У Рішенні від 15.05.2019 №2-р (II)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що, беручи до уваги ст. 3, 8, ч. 1, 2 ст. 55, ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, Суд вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ч. 1 ст. 4 Закону у виконавчому документі зазначаються в т.ч. назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У частині першій статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно зі статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

За змістом статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Закон України "Про виконавче провадження" наділяє виконавця правом накладати арешт на грошові кошти та/або інші цінності боржника, зокрема ті, що знаходяться на рахунках в банківських установах або інших фінансових установах, крім коштів, що знаходяться на рахунках з спеціальним режимом використання або рахунки, на які законом заборонено звернення стягнення.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (із змінами) передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Нацбанку від 21.01.2004 № 22 передбачено, що банк зупиняє видаткові операції по рахунку клієнта у випадку накладення на такий рахунок арешту. Зупинення видаткових операцій здійснюється у межах суми, на яку накладено арешт, за винятком випадків накладення арешту без зазначення такої суми.

З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича із заявою про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 1 498 320,85 грн заборгованості, 37 408,10 грн 3% річних, 293 726,84 грн пені, 148 244,54 грн інфляційних втрат, 31 553,72 грн судового збору.

До заяви доданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2023 у справі №904/4342/23 та вказано, що в наказі міститься описка щодо дати його видачі, а саме вказаний 2023 рік замість 2024 року.

02 травня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича відкрито виконавче провадження №74916670 за заявою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про примусове виконання наказу, виданого Господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду від 30.01.2024 року у справі №904/4342/23, яке набрало законної сили 10.04.2024.

02 травня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт коштів боржника, накладений арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

02 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" зазначає, що за наявності помилки в наказі щодо дати його видачі виконавець зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу.

Матеріалами справи підтверджується, що наказ у справі №904/4342/23 про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 1 498 320,85 грн заборгованості, 37 408,10 грн 3% річних, 293 726,84 грн пені, 148 244,54 грн інфляційних втрат, 31 553,72 грн судового збору містив помилку дати його видачі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 виправлено помилку в наказі Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4342/23 щодо дати його видачі, вказавши датою видачі наказу: "23.04.2024".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у заяві про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 вказано, що в наказі міститься описка щодо дати його видачі, а саме вказаний 2023 рік замість 2024 року.

Стаття 4 Закону України "Про виконавче провадження" містить перелік вимог, які мають міститься у виконавчому документі.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У пункті 2 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 зазначено, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Згідно з пунктом 4 та абзацом 9 пункту 5 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 при пред`явленні до виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, заява про примусове виконання рішення подається в електронній формі. На заяву про примусове виконання рішення в електронній формі накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка. У заяві про примусове виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, зазначаються такі відомості: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у заяві про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 вказано, що в наказі міститься описка щодо дати його видачі, а саме вказаний 2023 рік замість 2024 року.

З врахуванням викладеного, колегія суддів висновує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в розумінні статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у виконавчому документі було зазначено дату його видачі, але з помилкою, разом з тим в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем було зазначено правильну дату.

Окрім цього, за зверненням стягувача, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 виправлено помилку в наказі Господарського суду Дніпропетровської у справі №904/4342/23 щодо дати його видачі, вказавши датою видачі наказу: "23.04.2024".

Апеляційний господарський суд зауважує, що обраний боржником спосіб усунення помилки в наказі (скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження) не сприяє захисту інтересу, який би не суперечив меті судового провадження та загальнодержавним інтересам відповідно до норм статті 129-1 Конституції України, ч. 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та статей 18, 326 ГПК України, якими передбачено обов`язковість виконання судових рішень.

Ефективними діями при вирішенні даного питання, з урахуванням норм статей 327-328 ГПК України та статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" є дії, що спрямовані на виправлення помилки у виконавчому документі та не пов`язані із скасуванням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №921/434/21, від 31.07.2019 у справі №5023/10655/11.

Враховуючи встановлені обставини про те, що в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем було правильно зазначено дату виконавчого документа, а також те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 виправлено помилку в наказі Господарського суду Дніпропетровської у справі №904/4342/23 щодо дати його видачі, вказавши датою видачі наказу: "23.04.2024", колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, відтак, вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, водночас не доводячи його незаконності та необґрунтованості, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287-289 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 904/4342/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 904/4342/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з аварійними та стабілізаційними відключеннями електроенергії, відпусткою суддів Дармін М.О., Чус О.В., повний текст постанови підписано 06.01.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін