ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Миколаїв Справа № 915/924/24

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання А.В. Матвєєвій

за участю представників:

від позивача - Лопатіна Н.О.,

від відповідачів:

1) Миколаївської міської ради - не з`явився,

2) ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП"- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; e-mail: ; ) до Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 20, e-mail: ; ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, 4, е-mail: ; ) про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на будівлю розподільчого пункту РП № 340041, загальною площею 65,0 кв.м літ. "А-1", який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві.

Позов обґрунтовано тим, що право власності на РП № 340041 (інв.№ 31807, стара назва РП № 41), за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також інші особи, які претендують на це майно. При цьому позивач зазначає, що згідно з балансовою довідкою бухгалтерії Товариства від 19.06.2024 № 04.02/342 на балансі позивача з 10.11.1998 обліковується будівля розподільчого пункту РП № 340041 (інв. № 31807), що знаходиться по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1А, № 1Б у м. Миколаєві, балансова вартість якої становить 34148,45 грн. Також на балансі позивача обліковується енергетичне обладнання, яке встановлене у РП № 340041, зокрема: розподільний пристрій - РУ- 0,4 кВ (інвентарний № 31808), розподільний пристрій - РУ-6 кВ (інвентарний № 31810); трансформатор силовий ТМ - 400 кВА, (інвентарний № 31809). Як вказує позивач, з метою недопущення виникнення аварійних ситуацій на енергетичному обладнанні, яке знаходиться в будівлі розподільчого пункту РП № 340041, та відключення від живлення споживачів електричної енергії, позивач проводить регулярні ремонтні роботи, витрачає кошти та несе відповідальність за справність електромереж. При цьому позивач зауважує, що для обслуговування РП № 340041 позивачем було укладено з Миколаївською міською радою договір оренди землі № 6215 від 15.12.2008 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0001, який зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі 16.01.2009 за № 6215. Враховуючи наведене, позивач вказує, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, починаючи 1998 року по теперішній час, тобто протягом 26 років, а тому вважає, що є добросовісним набувачем вищевказаного майна та відповідно має право для визнання за ним права власності за набувальною давністю на вищевказане нерухоме та рухоме майно відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

Водночас позивач зазначає, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Щодо вищевикладених обставин, які, на думку позивача, потребують доказування при встановленні права власності на майно, позивач приводить наступні аргументи.

Так, стосовно того, що майно може бути об`єктом набувальної давності, позивач вказує, що оскільки норма закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно відсутня, то вказане нерухоме майно може бути об`єктом набувальної давності.

Щодо добросовісності володіння позивач зазначає, що він добросовісно заволодів нерухомим майном з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. При цьому, оскільки заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство), то наведене, на думку позивача, свідчить про добросовісність його володіння вищевказаним майном.

Щодо відкритості володіння майном позивач зауважує, що відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Так, позивач стверджує, що відкрито володіє РП № 340041. Доказом цього, на думку позивача, є визначення балансової належності у договорах, які укладено між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від РП № 340041, а саме 198 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 2698 точок обліку побутових споживачів; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено КП ММБТІ від 26.10.2018; - наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено ТОВ "Одеське БТІ" від 03.04.2024; договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та Миколаївською міською радою № 6215 від 15.12.2008, відповідно до п. 2.1 якого позивачем для обслуговування РП № 41 (РП № 340041) орендовано у відповідача земельну ділянку площею 190,0 кв.м., кадастровий номер :03:005:0001.

Щодо давностиі володіння та його безперервності позивач вказує, що безперервно володіє спірним нерухомим майном з 1998 року по теперішній час, тобто 26 років, а також здійснює його ремонт та обслуговування, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, паспортом енергооб`єкта, листками огляду, позивач несе витрати на утримання спірного майна та отримує доходи від використання цього майна у власній господарській діяльності. РП № 340041 є об`єктом електроенергетики, який призначений для трансформування електричної енергії в мережі змінного струму та для розподілу електроенергії. Враховуючи статус позивача як оператора системи розподілу електричної енергії, а також специфічність ознак спірного нерухомого майна, що може використовуватися виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в РП № 340041 техніко-ремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1998 року.

Щодо відсутності інших осіб, які претендують на це майно, позивач зазначає, що згідно листів Фонду державного майна України (від 31.01.2024 № 02/130), Миколаївської обласної ради (від 22.12.2023 № 1213-11-05-23), Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (від 11.01.2024 № 260/02.02.01-40/10/14/24) будівля РП № 41 (РП № 340041) у останніх не обліковується. Право власності на РП № 340041 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також відсутні інші особи, які претендують на це майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний № 386569937 від 12.07.2024.

Щодо відсутності титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності, то позивач стверджує, що у нього відсутній титул (підстава) для володіння майном та набуття права власності, між позивачем та будь-якою іншою особою, у тому числі з Фондом державного майна України, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади не укладалося жодних правочинів (договорів купівлі-продажу, оренди тощо), які б регулювали форму речових прав позивача стосовно спірного майна.

Позивач стверджує, що сукупність юридичних фактів, які визначені законодавцем як необхідні для набуття права власності на майно шляхом застосування правового механізму набувальної давності позивачем підкріплені відповідними доказами, які, на думку позивача, не дають найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Відтак, позивач стверджує, що він є добросовісним набувачем РП № 340041, розташованого по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, позивач не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, протягом 26 років за власні кошти ремонтує, обслуговує та несе відповідальність за справність електромереж та обладнання РП № 340041, що, на думку позивача, свідчить про те, що він має право та усі підстави для визнання права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України на нерухоме майно, а саме: будівлю розподільчого пункту РП № 340041, яка розташована по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві. Невизначеність правового статусу спірного майна позбавляє позивача можливості здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном відповідно до ст. 319 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2024 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/924/24, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 30.08.2024 р. об 11:00.

26.08.2024 р. від відповідача - Миколаївської міської ради до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 10148/24), в якому відповідач зазначає, що розподільчий пункт № 340041, загальною площею 65,0 кв.м., за літ. "А-1", який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, Миколаївської області не обліковується серед об`єктів, що належать до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади. При цьому у відзиві відповідач просить суд розглянути дану справу за відсутністю представника Миколаївської міської ради з урахуванням викладеної позиції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2024 р. у справі №915/924/24 підготовче засідання відкладено на 19.09.2024 р. о 12:15 з огляду на необхідність надання позивачем додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.09.2024 р. у справі №915/924/24 підготовче засідання відкладено на 03.10.2024 р. о 12:00 з огляду на необхідність надання позивачем додаткових доказів.

02.10.2024 р. від представника позивача - Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 11832/24), згідно з яким позивач просить долучити до матеріалів справи копії податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2019-2024 рр., як доказ використання позивачем земельної ділянки, на якій розташований для обслуговування РП № 41, по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, кадастровий номер :03:005:0001.

03.10.2024 р. від представника позивача - Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли письмові пояснення по суті заявлених вимог (вх. № 11873/24), в яких позивач вказує, що ним до матеріалів справи № 915/924/24 долучено паспорт технічного стану будівлі (споруди) РП № 41 від 05.04.2012, в якому зазначено технічні характеристики будівлі, а саме: назва об`єкта - РП № 41, інвентарний № 31807; диспетчерський № об`єкта - РП № 41; призначення - захист електричного обладнання; рік забудови - 1964; фундамент- бетон; стіни - цегла; перекриття - бетон; покрівля - бітум. Згідно відомостей з паспорту розподільчого пункту РП № 41, виготовленого 03.03.2010, зазначено: рік будівництва 1964, характеристика будівлі: фундамент - бетон; стіни - цегла; перекриття - залізобетон. Згідно записів "відомості про вчинення ремонту будівлі" у 2009 році було проведено ремонт м`якої покрівлі, ремонт відмостки, зовнішній ремонт будівлі, масляне фарбування. Також позивач зазначає, що в матеріалах справи знаходиться технічний паспорт, виготовлений КП ММБТІ від 26.10.2018, інвентаризаційна справа № 34055, згідно якого визначена технічна характеристика конструктивних елементів, а саме: назва об`єкта - будівля РП № 41, фундамент - бетон; стіни - цегла; перегородки - цегла; перекриття (міжповерхові, над підвальні, горищні) - з/б плити; підлога - бетон; покрівля - руберойд; двері - металеві; площа забудови - 81,1 кв.м, об`єм будівлі - 357 кв.-3, загальна площа - 64,6 кв.м. Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Одеське БТІ» від 03.04.2024, зазначено: найменування об`єкта нерухомого майна - РП № 340041 (стара назва РП № 41), літ «А-1» основна площа нежитлових приміщень - 65,00 кв.м; фундамент - бетон; стіни - цегла; покрівля - руберойд; перекриття - з/б плити; підлога - бетон.

Крім того позивач вказує, що згідно витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва зазначено вид технічної інвентаризації - будівля виробничого призначення, тип - будівля; вид будівництва - існуюча забудова; загальна площа - 65,00 кв.м.; висота приміщень - 4,2 м.; кількість поверхів - 1, площа забудови 78,6, загальна кількість приміщень - 4. Нерухоме майно РП № 340041 внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 07.05.2024, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відтак, позивач, із посиланням на норми Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 р. за № 488, зазначає, що до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вноситься виключно нерухоме майно. РП № 340041 - є нерухомим майном, яке побудоване 1964 року з цегли та бетону, яке стоїть на земельній ділянці, на підставі укладеного договору оренди землі № 6215 від 15.12.2008 між Миколаївською міською радою та позивачем для обслуговування РП № 340041, який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, кадастровий номер :03:005:0001 та зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі 16.01.2009 за № 6215 для обслуговування трансформаторної підстанції № 41 по вул. Знамянській, 1 а, 1.б у м. Миколаєві. На теперішній час земельна ділянка відповідачу не повернута, перебуває у користуванні позивача, який сплачує орендну плату, що підтверджується довідкою № 04.02/01-50-596 від 05.07.2024.

Позивач стверджує, що РП № 340041 з 10.11.1998 перебуває у нього на балансі, позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє зазначеним нерухомим майном, починаючи з 1998 року по теперішній час, тобто протягом 26 років. Згідно технічних паспортів рік забудови РП № 41- 1964 рік. Водночас за ствердженнями позивача, вказанй об`єкт він не будував, до 1998 року не обслуговував, не ремонтував, не користувався, не ніс відповідальності за безпечну роботу РП № 340041. Право власності на РП № 340041 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також відсутні інші особи, які претендують на це майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний № 386569937 від 12.07.2024.

Позивач водночас наголошує, що, враховуючи його статус як оператора системи розподілу електричної енергії, а також специфічність ознак спірного нерухомого майна, що може використовуватися виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в РП № 340041 технікоремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1998 року.

Відтак, на думку позивача, він є добросовісним набувачем РП № 340041, який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, який не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, протягом 26 років за власні кошти ремонтує, обслуговує та несе відповідальність за справність електромереж та обладнання РП № 340041.

Отже, позивач вважає, що має право та усі підстави для визнання права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України на нерухоме майно, а саме: будівлю розподільчого пункту РП № 340041, який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.10.2024 р. у справі №915/924/24 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, також підготовче засідання відкладено на 28.10.2024 р. об 11:00 з огляду на необхідність надання позивачем додаткових доказів.

24.10.2024 р. від представника позивача - Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли пояснення (вх. № 12950/24), в яких позивач зазначає наступне.

Відповідно до наказу № 124 від 20.10.1998 «Про прийняття на баланс», акту прийому-передачі від 26.10.1998, відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» на баланс державному енергопостачальному підприємству Миколаївські міські електричні мережі (ДП ММЕМ), згідно яких - ДП «НАРП» передав з балансу на баланс ДП ММЕМ трансформаторні підстанції та енергетичне обладнання, у тому числі РП № 340041, яка знаходиться за адресою: вул. Знаменська, 1 у м. Миколаєві. Згідно відомості - розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій ДП «НАРП» на баланс ДП ММЕМ зазначено: РП № 41 рік будівництва 1964, будівля - цегляна, перекриття - залізобетон, покрівля - м`яка, підлога - бетонна, трансформатор - ТМ-400/6-У1, комірка КСО-266, комірка КСО-ІХ, щит розподільчий ЩО-70. Відповідно до акту прийому-передачі основних засобів (листопад 1998 рік), зазначено на підставі наказу № 124 від 10.10.1098 - проведено огляд РП № 41, об`єкт знаходиться в задовільному стані, об`єкт основних засобів прийнято на баланс Державної енергопостачального підприємства Миколаївські міські електричні мережі.

Відтак, позивач стверджує, що 20.10.1998 року ДП «НАРП» передало на баланс ДП ММЕМ нерухоме майно - розподільчий пункт РП № 340041 та енергетичне обладнання. При цьому позивач зауважує, що правоустановчих документів на РП № 340041 він не має.

Позивач зазначає, що на офіційному сайті АТ «Миколаївобленерго» є історія створення Товариства, починаючи з 1980 року. Так, Державне енергопостачальне підприємство Миколаївські міські електричні мережі було створено у 1980 році, на підставі наказу ВЕО «Одесаенерго» № 35 від 11.02.1980 року. 21.04.1995 на базі відокремлення від ВЕО «Одесаенерго» створено Державне Підприємство «Миколаївобленерго» згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України № 80 від 21.04.1995. В 1995 році заснована Державна акціонерна енергопостачальна Компанія «Миколаївобленерго», згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації № 177 від 31.07.1995. В 1999 році ДАЕК «Миколаївобленерго» перетворено у Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна Компанія «Миколаївобленерго», що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів від 24.04.1999. У 06.04.2011 році ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго», новий статут ПАТ «Миколаївобленерго» зареєстрований Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 14.04.2011р. та отримано свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ «Миколаївобленерго».

Позивач, із посиланням на висновки, викладені в постановах Верховного суду від 27.03.2024 р. по справі № 462/2756/18 та від 02.05.2024 по справі № 761/29679/18, вказує, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Щодо фактичної чесності суб`єктів у їх поведінці позивач стверджує, що він абсолютно чесно, відкрито прийняв від ДП «НАРП» на баланс РП № 41 (нова назва РП № 340041) та протягом 26 років безперервно обслуговує, ремонтує, отримує прибуток та несе відповідальність за забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. Позивач використовує РП № 340041 виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією.

Щодо принципу, за яким володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном, позивач стверджує, що не був обізнаний на час заволодіння майном, що воно належить не йому, та правомірно вважав, що РП № 41 входить у склад майна цілісного майнового комплексу АТ «Миколаївобленерго», а тому законно вважає його своїм.

Стосовно того, що позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, позивач вказує, що згідно листів Фонду державного майна України (від 31.01.2024 № 02/130), Миколаївської обласної ради (від 22.12.2023 № 1213-11-05-23), Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (від 11.01.2024 № 260/02.02.01-40/10/14/24) будівля РП № 41 (РП № 340041) у останніх не обліковується. Право власності на РП № 340041 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також відсутні інші особи, які претендують на це майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний № 386569937 від 12.07.2024.

Стосовно того, що позивач отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього, то позивач стверджує, що підставами набуття є наказ № 124 від 20.10.1998 «Про прийняття на баланс», акт прийому-передачі від 26.10.1998, відомість-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій ДП «НАРП» на баланс ММЕМ, згідно яких - ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» передав з балансу на баланс державному енергопостачальному підприємству Миколаївські міські електричні мережі, трансформаторні підстанції та енергетичне обладнання, у тому числі РП № 340041, яка знаходиться за адресою: вул. Знаменська, 1 у м. Миколаєві.

Відносно того, що відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною, позивач вказує, що первісний власник РП № 41 (нова назва РП № 340041) був ДП «НАРП» та на підставі наказу № 124 від 20.10.1998, акту прийому-передачі від 26.10.1998, відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій ДП «НАРП» передав на баланс майно позивачу.

Відтак, позивач стверджує, що протягом 26 років жодна юридична або фізична особа не зверталися з заявою до органів поліції, прокуратури, органів місцевого самоврядування, до будь якого суду України щодо витребування майна з чужого незаконного заволодіння відносно РП № 340041, право власності на РП № 340041 за жодною особою, підприємством не зареєстровано.

Під час підготовчого засідання 28.10.2024 р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням щодо залучення до участі у даній справі в якості співвідповідача ДП "НАРП" з огляду на викладені ним письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2024 р. до участі у справі №915/924/24 залучено в якості співвідповідача - ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП", підготовче засідання відкладено на 18 листопада 2024 року об 11:15.

30.10.2024 р. від представника позивача - Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. № 13286/24), в якій позивач повідомляє про виконання ухвали суду від 28.10.2024 щодо направлення ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" копію позовної заяви з додатками до електронного кабінету, зареєстрованого в підсистемі "Електронний суд".

06.11.2024 від представника відповідача-2 ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" - Степанова Д.Г. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про продовження строку на подачу відзиву по справі (вх. № 13680/24), яке обґрунтовано тим, що порушене в позовній заяві питання стосується часового проміжку, а саме жовтня 1998 року (наказ № 124 від 20.10.1998 "Про прийняття на баланс", акт прийому-передачі від 26.10.1998), та зважаючи, що на території підприємства в березні 2022 року велись активні бойові дії та перебували невстановлені особи військовослужбовців збройних сил російської федерації, а службові приміщення, де можливо зберігалась інформація щодо передачі вищевказаного нерухомого майна, розпочинаючи з 24 лютого 2022 року знаходились під постійними артилерійськими та ракетними обстрілами, тому надання відзиву у семиденний строк, встановлений ухвалою суду від 28.10.2024 р., є неможливим. Також у вказаному клопотанні представник відповідача-2 просив проводити розгляд справи в закритому судовому засіданні задля забезпечення збереження інформації про діяльність Товариства.

Під час підготовчого засідання 18.11.2024 клопотання відповідача-2 про розгляд справи в закритому судовому засіданні залишено без задоволення, оскільки предметом спору і дослідження є спірна будівля розподільчого пункту РП № 340041, інші відомості стосовно діяльності відповідача-2 не є предметом дослідження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2024 розгляд справи № 915/924/24 розпочато спочатку за клопотанням відповідача, підготовче засідання відкладено на 28.11.2024 р. о 13:30.

19.11.2024 від представника відповідача-2 ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" - Степанова Д.Г. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли письмові пояснення (вх. № 14457/24), в яких відповідач повідомив, що передав з балансу на баланс ДП ММЕМ, трансформаторні підстанції та енергетичне обладнання, у тому числі РП № 340041, яка знаходиться за адресою: вул. Знаменська, 1 у м. Миколаєві. Згідно відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій ДП "НАРП" на баланс ДП ММЕМ зазначено: РП № 41 рік будівництва 1964, будівля цегляна, перекриття - залізобетон, покрівля - м`яка, підлога - бетонна, трансформатор - ТМ-400/6-У1, комірка КСО-266, комірка КСО-ІХ, щит розподільчий ЩО-70. Відповідно до акту прийому-передачі основних засобів (листопад 1998 рік), зазначено на підставі наказу № 124 від 10.10.1098 - проведено огляд РП № 41, об`єкт знаходиться в задовільному стані, об`єкт основних засобів прийнято на баланс ДП "Миколаївські міські електричні мережі". Відтак, 20.10.1998 р. ДП "НАРП" передало на баланс ДП ММЕМ нерухоме майно розподільчий пункт РП № 340041 та енергетичне обладнання. Станом на 06.11.2024 р. на балансі ТОВ "НАРП" не обліковуються вищезазначені об`єкти, що підтверджується довідкою відповідача.

20.11.2024 р. від представника позивача - Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. № 14474/24), в яких позивач зазначає наступне. Відповідно до наказу № 124 від 20.10.1998 "Про прийняття на баланс", акту прийому-передачі від 26.10.1998, Відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій державним підприємством "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" на баланс державному енергопостачальному підприємству Миколаївські міські електричні мережі (надалі - ДП ММЕМ), згідно яких - ДП "НАРП" передав з балансу на баланс ДП ММЕМ, трансформаторні підстанції та енергетичне обладнання, у тому числі РП № 340041, яка знаходиться за адресою: вул. Знаменська, 1 у м. Миколаєві. Згідно відомості - розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій ДП "НАРП" на баланс ДП ММЕМ зазначено: РП № 41 рік будівництва 1964, будівля цегляна, перекриття - залізобетон, покрівля - м`яка, підлога - бетонна, трансформатор - ТМ-400/6-У1, комірка КСО-266, комірка КСО-ІХ, щит розподільчий ЩО-70. Відповідно до Акту прийому-передачі основних засобів (листопад 1998 рік), зазначено на підставі наказу № 124 від 10.10.1098 - проведено огляд РП № 41, об`єкт знаходиться в задовільному стані, об`єкт основних засобів прийнято на баланс Державного енергопостачального підприємства Миколаївські міські електричні мережі. Правоустановчих документів на РП № 340041 позивач не має.

Також позивач, з посиланням на позицію, викладену в постанові Верховного суду від 02.08.2019 р. по справі № 915/945/18, зазначає, що він абсолютно чесно, відкрито прийняв від ДП "НАРП" на баланс РП № 41 (нова назва РП № 340041) та протягом 26 років безперервно обслуговує, ремонтує, отримує прибуток та несе відповідальність за забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. Позивач використовує РП № 340041 виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією. Позивач відкрито володіє РП № 340041, доказом цього є: визначення балансової належності у договорах, які укладено між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від РП № 340041, а саме 198 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 2698 точок обліку побутових споживачів; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено КП ММБТІ від 26.10.2018; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено ТОВ «Одеське БТІ» від 03.04.2024; договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та Миколаївською міською радою № 6215 від 15.12.2008. Позивач безперервно володіє спірним нерухомим майном з 1998 по теперішній час, тобто 26 років, а також здійснює його ремонт та обслуговування. Згідно листів Фонду державного майна України (від 31.01.2024 № 02/130), Миколаївської обласної ради (від 22.12.2023 № 1213-11-05-23), виконавчого комітету Миколаївської міської ради (від 11.01.2024 № 260/02.02.01-40/10/14/24) будівля РП № 41 (РП № 340041) право власності на РП № 340041 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також відсутні інші особи, які претендують на це майно. У позивача відсутній титул (підстава) для володіння майном та набуття права власності. Між позивачем та будь-якою іншою особою, у тому числі з Фондом державного майна України, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади не укладалося жодних правочинів (договорів купівлі-продажу, оренди тощо), які б регулювали форму речових прав позивача стосовно спірного майна. Позивач як оператор системи розподілу електричної енергії може використовувати спірне майно виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в РП № 340041 техніко-ремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1998 року. Протягом 26 років жодна юридична або фізична особа не зверталися з заявою до органів поліції, прокуратури, органів місцевого самоврядування, до будь якого суду України щодо витребування майна з чужого незаконного заволодіння відносно РП № 41 (нова назва РП № 340041).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.11.2024 закрито підготовче провадження у справі № 915/924/24 та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 23.12.2024 р. об 11:30.

В судове засідання, призначене на 23.12.2024 р., представники відповідачів не з`явились.

Так, про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо належного повідомлення відповідачів щодо дати розгляду справи, суд вважає, що неявка відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

АТ "Миколаївобленерго" є оператором системи розподілу електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та використовує при здійсненні господарської діяльності з розподілу електричної енергії енергооб`єкт - будівлю розподільчого пункту РП №340041, загальною площею 65,0 кв.м літ. "А-1", яка розташована по вул. Знам`янскій, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві. До вказаного енергооб`єкту приєднані споживачі (юридичні та фізичні особи), що мають укладені з АТ "Миколаївобленерго" договори про постачання електричної енергії, договори про користування електричною енергією, договори споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Так, згідно з довідкою АТ "Миколаївобленерго" № 12.02/02-07/5546 від 26.06.2024 р. від РП № 340041 (інв. № 31807) живиться та отримують електрозабезпечення 16 власних трансформаторних підстанцій та 14 абонентських трансформаторних підстанцій, а саме: ЗТП № 499, ЗТП № 739, ЗТП № 498, ЗТП № 487, ЗТП № 1431, ЗТП № 1319, ЗТП № 106, ЗТП № 360, ЗТП № 439, ЗТП № 733, ЗТП № 1365, ЗТП №645, ЗТП № 640, ЗТП № 1052, ЗТП № 799, ЗТП № 497 А, РП № 75, ЗТП № 1160, ЗТП №1371, ЗТП № 1263, ЗТП № 1229, ЗТП № 540, ЗТП № 1368, ЗТП № 1262, ЗТП № 1460, ЗТП №798, ЗТП № 6, ЗТП № 1240, ЗТП № 1241. Від даних ЗТП, РП отримують електроенергію 198 точок обліку юридичних споживачів та 2698 побутових споживачів.

Додатково на підтвердження факту постачання електричної енергії споживачам позивачем подано суду укладені договори про постачання електричної енергії, а саме: додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 44/6677 від 18.03.2013 з ФОП Комаровою Ю.В.; договір про постачання електричної енергії № 44/4546 від 28.05.2014 з ФОП Осипчук Л.Я. Умовами вищезазначених договорів визначено межі балансової належності електромереж та установок, що живляться від РП №340041, що підтверджується актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (визначення точки продажу електричної енергії), які є невід`ємними додатками договорів.

На підтвердження факту обслуговування, проведення ремонту та технічного обслуговування розподільних мереж позивачем подано суду відповідні документи:

- паспорт технічного стану будівлі РП-41 (інв. № 31807) від 05.04.2012 р.;

- паспорт розподільчого пункту № 41від березня 2010 р., до якого внесені дані щодо проведення поточних ремонтів підстанції за період з 2011 по 2022 рр.;

- акти приймання виконаних робіт від 22.09.2016 та від 25.07.2016 рр.;

- акт загального огляду споруд та будівель РП- 340041;

- лист огляду (перевірки) ТП напругою 6-10/0,38 кВ дата огляду 12.06.2024 р.

26.10.2018 на замовлення позивача Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на розподільчий пункт № 41 за адресою поблизу будинків № 1а, № 1б по вул. Знаменська, м. Миколаїв, площею забудови 81,1 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м, рік побудови 1998.

03.04.2024 р. на замовлення позивача ТОВ "Одеське БТІ" виготовило технічний паспорт на нежитловий об`єкт: РП № 340041, 41 за адресою м. Миколаїв, вул. Знаменська, № 1а, № 1б, який позначено літерою "А-1" та має площу 65.0 кв.м.

Нерухоме майно РП № 340041 внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 03.04.2024 р.

15.12.2008 р. між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" (орендар) укладено договір оренди землі № 6515 від 15.12.2008 р., відповідно до умов п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 30.11.2007 № 18/36 передала, а ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" прийняло в оренду земельну ділянку для обслуговування трансформаторної підстанції № 41 по вул. Знаменський, 1-а. 1-б/Корабельний район. Згідно з п. 2.1 2.3 вказаного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 190 кв.м., у тому числі 87 кв.м. під капітальною забудовою, 103 кв.м. під проїздами та проходами, без права передачі її в оренду. На земельній ділянці знаходяться споруди, які належать ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Земельна ділянка передається в оренду без будівель, споруд та інших об`єктів. Відповідно до п. 3.1 договору оренди, він діє протягом 10 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.

Позивач листом від 13.03.2024 № 01.01/01-18-1264 звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради щодо подовження та укладання на новий термін договорів оренди землі у кількості 541 земельних ділянок, в перелік яких входить договір оренди землі № 6215 для обслуговування РП № 41 (РП № 340041).

Крім того, з матералів справи вбачається, що АТ "Миколаївобленерго" зверталось із листами щодо надання інформації про те, чи обліковується на балансі або перебуває у власності об`єкт нерухомого майна, зокрема, будівля розподілього пункту РП № 41 (№ 340041), що розташована по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві до: Фонду державного майна України (лист № 01.01/01-16-5942 від 24.11.2023), Миколаївської міської ради (лист № 01.01/01-18-5940 від 24.11.2023), Миколаївської обласної ради (лист № 01.01/01-27-5941 від 24.11.2023).

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях № 02/130 від 31.01.2024 останнім зазначено, що відповідно до листа Фонду державного майна України від 22.01.2024 № 10-62-1791 відомості про нерухоме майно, зокрема, РП № 41 (№ 340041) по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавались.

Відповідно до листа Миколаївської міської ради № 260/02.02.01-40/10/14/24 від 11.01.2024 р. за результатами розгляду звернення проінформовано, що право власності на розподільчі пункти, зазначені у списку, Миколаївською міською радою не оформлялось.

Згідно з листом Миколаївської обласної ради від 22.12.2023 р. № 1213-11-05-23, відповідно до Переліку нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, що перебуває на балансі суб`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, наданого Департаментом економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації, нерухоме майно, зазначене у зверненні, не належить до майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області.

Відтак, позивач, вважаючи себе добросовісним набувачем вищевказаного майна - будівлю РП № 41 (№ 340041) по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, починаючи 1998 року по теперішній час, тобто протягом 26 років, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на вищевказане нерухоме майно відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 8 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

В постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/858/19, від 10.02.2020 у справі № 923/82/19, від 16.01.2020 у справі № 916/455/10, від 02.08.2019 у справі № 915/945/18, від 02.08.2019 у справі № 915/962/18, від 09.07.2019 у справі № 920/999/16, від 11.06.2019 у справі № 922/1574/17, від 11.06.2019 у справі № 917/2156/17, від 27.03.2024 № 462/2756/18 та від 02.05.2024 № 761/29679/18.

В постанові КЦС ВС від 01.08.2018 року у справі № 201/12550/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 № 910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України (постанова ВП ВС від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17).

Таким чином, згідно з висновком щодо застосування норм права, сформованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

В постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 296/6949/17, від 24.01.2019 у справі № 755/16913/16-ц, від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 викладена правова позиція, відповідно до якої за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого, його власнику було відмовлено.

В постанові КГС ВС від 02.08.2019 у справі № 915/962/18 Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції при вирішення спору у вказаній справі дійшов помилкового висновку про те, що набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття особою права власності на спірний об`єкт нерухомості як на безхазяйну річ, оскільки такий висновок не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17274/17, за якими, зокрема, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Аналогічна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 02.08.2019 у справі №915/945/18, в якій також вказано, що при набувальній давності тягар доказування добросовісності покладається на зацікавлену сторону.

Наразі відповідно до позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 02.08.2019 р. по справі № 915/945/18 для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати, зокрема, наступне: задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння; відкритості володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Як встановлено судом, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, зокрема на будівлю розподільного пункту № 41 (№ 340041), яка розташована по вул. Знам`янскій, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві, станом на день розгляду справи не оформлено. Спірне нерухоме майно введене в експлуатацію (згідно відомостей з технічних паспортів), не вилучене з цивільного обороту та може бути об`єктом набувальної давності.

При цьому відповідно до наказу № 124 від 20.10.1998 «Про прийняття на баланс», акту прийому-передачі від 26.10.1998, відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» на баланс державному енергопостачальному підприємству Миколаївські міські електричні мережі (ДП ММЕМ), згідно яких - ДП «НАРП» передав з балансу на баланс ДП ММЕМ трансформаторні підстанції та енергетичне обладнання, у тому числі РП № 340041, яка знаходиться за адресою: вул. Знаменська, 1 у м. Миколаєві. У відомості - розшифруванні про передачу трансформаторних підстанцій ДП «НАРП» на баланс ДП ММЕМ зазначено: РП № 41 рік будівництва 1964, будівля - цегляна, перекриття - залізобетон, покрівля - м`яка, підлога - бетонна, трансформатор - ТМ-400/6-У1, комірка КСО-266, комірка КСО-ІХ, щит розподільчий ЩО-70. Відповідно до акту прийому-передачі основних засобів (листопад 1998 рік) та на підставі наказу № 124 від 10.10.1098 проведено огляд РП № 41 та визначено, що об`єкт знаходиться в задовільному стані, об`єкт основних засобів прийнято на баланс ДП ММЕМ.

Відтак, виходячи з наведеного, 20.10.1998 року ДП «НАРП» передало на баланс ДП ММЕМ нерухоме майно - розподільчий пункт РП № 340041 та енергетичне обладнання, разом з тим правоустановчих документів на РП № 340041 у сторін відсутні.

Щодо сукупності підстав для визнання права власності за набувальною давністю слід зазначити наступне.

Відносно умови про те, що відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною судом з`ясовано, що попереднім володільцем РП № 41 (нова назва РП № 340041) було ДП «НАРП», яке на підставі наказу № 124 від 20.10.1998, акту прийому-передачі від 26.10.1998, відомості-розшифрування про передачу трансформаторних підстанцій передало на баланс майно позивачу. Відтак, позивач після прийняття від ДП «НАРП» на баланс РП № 41 (нова назва РП № 340041) на протязі 26 років безперервно обслуговує, ремонтує, отримує прибуток та несе відповідальність за забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. При цьому, як випливає з наданих позивачем до суду доказів, останній використовує РП № 340041 виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією.

Щодо умови про відкритість володіння: відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник

В даному випадку про відкрите володіння позивачем РП № 340041 свідчить визначення балансової належності у договорах, які укладено між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від РП № 340041, а саме 198 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 2698 точок обліку побутових споживачів, перелік яких додано до позовної заяви; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено КП ММБТІ від 26.10.2018; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено ТОВ «Одеське БТІ» від 03.04.2024; договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та Миколаївською міською радою № 6215 від 15.12.2008, відповідно до п. 2.1 якого, позивачем для обслуговування РП № 41 (РП № 340041) орендовано у відповідача земельну ділянку площею 190,0 кв.м, кадастровий номер :03:005:0001.

Стосовно умови про давність володіння та його безперервність слід зазначити, що доказами безперервного володіння спірним нерухомим майном з 1998 року по теперішній час, тобто 26 років, а також здійснення його ремонту та обслуговування є надані позивачем акти приймання виконаних робіт, паспорт енергооб`єкта, листки огляду, з яких вбачається, що працівниками позивача періодично проводиться огляд обладнання. РП № 340041 є об`єктом електроенергетики, який призначений для трансформування електричної енергії в мережі змінного струму та для розподілу електроенергії. Враховуючи статус позивача як оператора системи розподілу електричної енергії, а також специфічність ознак спірного нерухомого майна, що може використовуватися виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в РП № 340041 техніко-ремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1998 року.

Щодо умови про відсутність інших осіб, які претендують на це майно, судом з`ясовано, що згідно з листами Фонду державного майна України (від 31.01.2024 № 02/130), Миколаївської обласної ради (від 22.12.2023 № 1213-11-05-23), Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (від 11.01.2024 № 260/02.02.01-40/10/14/24) будівля РП № 41 (РП № 340041) у останніх не обліковується. Також судом з`ясовано, що право власності на РП № 340041 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також відсутні інші особи, які претендують на це майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний № 386569937 від 12.07.2024.

Стосовно умови про відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності судом встановлено відсутність у позивача титулу (підстави) для володіння майном та набуття права власності. Між позивачем та будь-якою іншою особою, у тому числі з Фондом державного майна України, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади не укладалося жодних правочинів (договорів купівлі-продажу, оренди тощо), які б регулювали форму речових прав позивача стосовно спірного майна.

Щодо умови про відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю судом з`ясовано, що протягом 26 років жодна юридична або фізична особа не зверталися з заявою до органів поліції, прокуратури, органів місцевого самоврядування, до будь якого суду України щодо витребування майна з чужого незаконного заволодіння відносно РП № 41 (нова назва РП № 340041), право власності на РП № 41 за жодною особою, підприємством не зареєстровано.

Відтак, судом встановлено всю сукупність юридичних фактів, які визначені законодавцем як необхідні для набуття права власності на майно шляхом застосування правового механізму набувальної давності, всі факти підтверджені позивачем відповідними доказами, які не дають найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що саме позивачем виготовлялись технічні паспорти на спірний об`єкт, здійснювалось технічне обслуговування вказаного об`єкту, проводились ремонтні роботи тощо. Викладені обставини дозволяють суду стверджувати про те, що позивач АТ "Миколаївобленерго" добросовісно заволодів спірним майном, відкрито та безперервно володіє ним, поинаючи з 1998 року, тобто протягом більше 26 років. Доказів неправомірності заволодіння позивачем спірним майном суду не подано. Під час вирішення питання про початок перебігу строку володіння майном суд виходить з приписів п. 1, 8 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, відповідно до яких при розгляді справ щодо набуття права власності на підставі статті 344 Цивільного кодексу України правила вказаної статті поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, що набрав чинності з 01.01.2004. Таким чином, в силу приписів п. 8 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України в строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. Суд дійшов висновку, що початок строку безперервного володіння позивачем спірним нерухомим майном припадає на дату фактичного володіння, тобто починаючи з 1998 року.

Судом також встановлено, що згідно наявної в матеріалах даної господарської справи інформації (листи органів державної влади, органів місцевого самоврядування тощо) спірне нерухоме майно не перебуває ані у державній, ані у комунальній власності. Матеріали справи не містять доказів оформлення права власності на спірний об`єкт (будівлю розподільного пункту - РП № 41 (№ 340041), вул. Знам`янскій, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві за будь-якими іншими суб`єктами. Матеріали даної господарської справи також не містять доказів, що будь-яка інша особа претендує на вказане нерухоме майно, а також встановлене в ньому рухоме майно, яке фактично є невід`ємною його частиною, не містять доказів наявності спору позивача з третіми особами з приводу нерухомого майна.

Суду не подано доказів, що позивач володів та продовжує володіти (володіти і користуватись) спірним нерухомим майном на підставі будь-яких договорів (правочинів), укладених з третіми особами.

Матеріали справи не містять доказів належності спірного майна до державної, комунальної чи приватної власності, доказів набуття АТ "Миколаївобленерго" майна, зазначеного у позові, злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку чи того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі. Натомість, позивачем доведено наявність правових підстав для визнання за ним у відповідності до ст. 344 ЦК України права власності за набувальною давністю на будівлю розподільчого пункту РП № 340041, який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві.

При цьому слід зазначити, що наявність вказаних обставин відповідачами не оспорено. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ "Миколаївобленерго", оскільки невизначеність правового статусу спірного майна позбавляє його можливості здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном відповідно до ст. 319 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; e-mail: ; ) до Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, e-mail: ; ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, 4, е-mail: ; ) про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю задовольнити.

2. ВИЗНАТИ за Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; e-mail: ; ) право власності за набувальною давністю на будівлю розподільчого пункту РП № 340041, загальною площею 65,0 кв.м літ "А-1", який розташований по вул. Знам`янській, поблизу будинків № 1 А, № 1 Б у м. Миколаєві.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 06 січня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді Ільєвої Л.М. у відпустці з 30.12.2024 року по 03.01.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва