ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/417/24

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Комісарчук Д-М.О.

розглянувши справу № 911/417/24

за позовом ОСОБА_1 , Київська область, с. Зеленьки

до Акціонерного товариства "Миронівське", Київська область, с. Польове

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Державного реєстратора Сипчи Крістіни Миколаївни Комунального підприємства "Путрівське", Київська область, с. Путрівка, 2. Миронівської міської територіальної громади в особі Миронівської міської ради, Київська область

м. Миронівка

про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Миронівське", Київська область,

с. Польове

до 1. ОСОБА_1 , Київська область, с. Зеленьки

2. Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, м. Київ

про визнання незаконним та скасування наказу та визнання відсутнім у ОСОБА_1 права на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002, площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг

за участю представників:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Святовець Л.В., адвокат, ордер серії

АІ № 1571368 від 20.03.2024

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Отцевич Є.Ю., адвокат, довіреність

від 12.11.2023

від відповідача 2 за зустрічним позовом: не з`явився

від третіх осіб 1, 2: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.02.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом (вх. № 254/24) до Акціонерного товариства «Миронівське» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44195999 від 22.11.2018 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське» та скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське», номер запису про інше речове право 29059410 від 21.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у ОСОБА_1 права отримання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг.

Позивач - ОСОБА_1 вважає, що державна реєстрація речового права (права постійного користування) на спірну земельну ділянку площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 за АТ «Миронівське» є протиправною, оскільки у відповідача відсутнє таке речове право, а реєстраційну дію вчинено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підстави звернення з даним позовом до господарського суду ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у 2020 році він звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до АТ «Миронівське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіна Миколаївна, Миронівська міська рада, про скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002, розташовану на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, за АТ «Миронівське».

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29.11.2021 у справі № 371/1132/21 відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21.06.2023 у справі № 371/1132/21 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Миронівське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіна Миколаївна, Миронівська міська рада, про скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою. Зазначена ухвала суду аргументована тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 вирішено передати ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 для ведення фермерського господарства. З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, розгляд даної справи відноситься до компетенції господарського суду та проводиться в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.12.2023 у справі № 371/1132/21 ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21.06.2023 залишено без змін. Постанова Київського апеляційного суду аргументована тим, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2024 відкрито провадження у справі № 911/417/24, розгляд справи за привалами загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 20.03.2024; залучено до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Державного реєстратора Сипчу Крістіну Миколаївну Комунального підприємства "Путрівське", 2. Миронівську міську територіальну громаду в особі Миронівської міської ради.

08.03.2024 через канцелярію суду від АТ «Миронівське» надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3274/24), в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Так, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про те, що право постійного користування земельною ділянкою за відповідачем підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000, виданим Полівською сільською радою Миронівського району Київської області. Визначений акт є правовстановлюючим документом та підтверджує належність відповідачу з 25.05.2000 права постійного користуванні земельними ділянками, площею 136,4 га, для ведення товарного сільського виробництва. Відповідач зазначає про безпідставність висновків позивача про різну площу земельних ділянок, оскільки позивачем не взято до уваги обставини повного накладення земельної ділянки площею 61,5513 га на земельну ділянку АТ «Миронівське» площею 71,9 га, що підтверджуються наявною у відповідача технічною документацією щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі і, що саме до складу земель АТ «Миронівське» входить спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га. Відповідач вважає, що наданий позивачем акт обстеження земельних ділянок від 20.02.2018, на який посилається позивач, в силу вимог законодавства не може бути підставою для проведення робіт із землеустрою, оскільки такий складений на підставі адвокатського запита, а АТ «Миронівське», як зацікавлена особа, взагалі не було обізнано про проведення обстеження в натурі земельних ділянок. Окремо відповідач зауважував на те, що інженер-землевпорядник ОСОБА_2 , який склав Акт обстеження земельних ділянок від 20.02.2018 взагалі не внесений до Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, а тому не мав права на складання такого акту. Також відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначав про те, що наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, на який посилається позивач як на підставу очікування щодо набуття в оренду земельної ділянки, виданий з порушенням норм земельного законодавства, що між іншим вже було досліджено при розгляді справ № 371/1232/15-ц та № 911/2762/19. На думку відповідача відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 з порушенням вимог земельного законодавства, не може бути підставою для отримання в оренду спірної ділянки, щодо якої між іншим проведено державну реєстрацію речових прав за відповідачем. Окрім того, відповідач зазначає про неналежно обраний позивачем спосіб захисту, оскільки позивач фактично претендує на земельну ділянку, належну на праві постійного користування відповідачу, при цьому не заявляючи вимог щодо визнання, зміни або припинення речових прав на таку земельну ділянку, обмежуючись лише вимогами про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою відповідачем.

14.03.2024 через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Миронівське" надійшла зустрічна позовна заява до 1. ОСОБА_1 , 2. Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, в якому АТ «Миронівське» просить суд визнати відсутнім у ОСОБА_1 права на укладення договору оренди земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг та визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014.

Ухвалою суду від 20.03.2024 підготовче засідання у справі № 911/417/24 було відкладено на 10.04.2024.

Ухвалою суду від 20.03.2025 зустрічну позовну заяву АТ "Миронівське" до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області повернуто заявнику. Зустрічну позовну заяву АТ "Миронівське" (далі - відповідач (позивач за зустрічним позовом) до ОСОБА_1 (далі - позивач (відповідач за зустрічним позовом) про визнання відсутнім у ОСОБА_1 права на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 911/417/24. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; підготовче засідання призначено разом із первісним позовом на 10.04.2024.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою від 20.03.2024, АТ "Миронівське" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Київської області від 20.03.2024 у справі № 911/417/24 скасувати в частині повернення заявнику зустрічної позовної заяви до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області.

01.04.2024 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла відповідь від 29.03.2024 на відзив на первісний позов, в якій зокрема, позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначав про помилкове твердження відповідача (позивача за зустрічним позовом) про накладення спірної земельної ділянки на землі, надані ПАТ «Миронівське» у постійне користування відповідно до Державного акту від 25.05.2000, і що відповідний факт був згаданий лише при розгляді справи № 371/1232/15-ц в контексті заперечень прокурора та ПАТ «Миронівське», однак фактичну обставину встановлено не було. Щодо наданої АТ «Миронівське» технічної документації, складеної у 2018 році, позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає про те, що така не підтверджує право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0002 відповідачем (позивачем за зустрічним) позовом, оскільки на момент її складення межі земельної ділянки вже були установлені. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) також заперечує проти тверджень відповідача (позивача за зустрічним позовом) щодо відсутності у інженера-землевпорядника відповідної кваліфікації, оскільки інформація про нього наявна у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-геодезистів та такий має необхідну документацію для здійснення своєї діяльності.

05.04.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «Миронівське» надійшли заперечення від 05.04.2024 на відзив на первісний позов (вх. № 3634/24), в якому товариство з метою спростування тверджень позивача (відповідача за зустрічним позовом), надає до матеріалів справи Висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1775/04-2024 від 03.04.2024, у висновках якого зазначається про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га, надана в оренду ОСОБА_1 , накладається на ділянку площею 71,9 га, яка входить до земель загальною площею 136,4 га, які були надані у постійне користування ВАТ «Миронівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

08.04.2024 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив від 05.04.2024 на зустрічну позовну заяву (вх. № 3677/24), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Так, заперечуючи проти зустрічних вимог ОСОБА_1 заперечує проти посилань АТ «Миронівське» на факти встановленні при розгляді справ № 371/1232/15-ц та № 911/2762/19, оскільки рішення по зазначеним справам скасовані судами апеляційної та касаційної інстанцій, а отже такі посилання товариства є необґрунтованими та безпідставним. Разом з цим позивач (відповідач за зустрічним позовом) просив суд застосувати строки позовної давності щодо вимог АТ «Миронівське».

09.04.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «Миронівське» надійшла відповідь від 09.04.2024 на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 3778/24), в якій відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначав про те, що останнім не порушено строк позовної давності, оскільки позивач про порушене право дізнався лише при відкритті провадження у справі № 371/1132/21, в якій предметом розгляду у справі було скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за АТ «Миронівське».

Ухвалами суду від 10.04.2024 та 08.05.2025 підготовчі засідання у справі № 911/417/24 відкладались на 08.05.2025 та 29.05.2024 відповідно.

Ухвалою суду від 29.05.2024 підготовче засідання було відкладено на 19.06.2024 та задоволено клопотання АТ "Миронівське" про витребування у ОСОБА_1 належним чином завірену копію Державного акту про право постійного користування землею серії 3-КВ № 007752 від 26.01.1999.

19.06.2024 через систему "Електронний суд" від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшла заява від 18.06.2024 (вх. № суду 6572/24), в якій він зазначає про неможливість виконання вимог ухвали суду від 29.05.2024.

19.06.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання б/н від 19.06.2024 (вх. № суду 6574/24) про витребування доказів.

Ухвалою суду від 19.06.2024 підготовче засідання у справі було відкладено на 07.08.2024; задоволено клопотання АТ "Миронівське" про витребування у Господарського суду Київської області справу № 911/2762/19 для огляду її матеріалів в судовому засіданні, а саме: копію Державного акту про право постійного користування землею серії 3-КВ №007752 від 26.01.1999, виданого ОСОБА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у справі № 911/417/24 апеляційну скаргу АТ "Миронівське" задоволено; ухвалу Господарського суду Київської області від 20.03.2024 у справі № 911/417/24 в частині повернення зустрічного позову АТ "Миронівське" до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області скасовано; матеріали оскарження направлено до суду першої інстанції для розгляду зі стадії вирішення питання про можливість прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви АТ "Миронівське" та об`єднання її в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 01.07.2024 прийнято зустрічну позовну заяву АТ "Миронівське" до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Київській області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014; об`єднано для здійснення спільного розгляду первісного позову - ОСОБА_1 до АТ "Миронівське", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Державного реєстратора Сипчи Крістіни Миколаївни Комунального підприємства "Путрівське", 2. Миронівської міської територіальної громади в особі Миронівської міської ради про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, разом з вимогами зустрічної позовної заяви Акціонерного товариства "Миронівське" до 1. ОСОБА_1 , 2. Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвалою суду від 07.08.2024 підготовче засідання було відкладено на 28.08.2024.

26.08.2024 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив від 23.08.2024 на зустрічну позовну заяву щодо вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 (вх. № 9138/24), в якому ОСОБА_1 зазначає про те, що оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії та не має нормативного характеру, а отже вичерпав свою дію фактом його виконання і, на його підставі виникли правовідносини щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002. На підставі наказу не було укладено договір оренди, а земельні ділянки фактично не були передані ОСОБА_1 , а отже і обраний спосіб захисту не забезпечить позивачу за зустрічним позовом відновлення його порушеного права. Крім того, ОСОБА_1 зазначав про пропущення АТ «Миронівське» строків позовної давності, оскільки АТ «Миронівське» ще з 01.09.2015 відомо про наявність наказу при розгляді справи № 371/1232/15-ц.

27.08.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «Миронівське» надійшла відповідь від 27.08.2024 на відзив (вх. № 9215/24), в якій останній, поміж іншого, зазначав, що перебіг позовної давності має починатись не з дати, коли АТ «Миронівське» дізналось про існування оскаржуваного наказу, а з дати, коли АТ «Миронівське» довідалося або могло довідатися про порушення свого права користування земельними ділянками з боку ОСОБА_1 на підставі цього наказу.

Ухвалою суду від 28.08.2024 підготовче засідання було відкладено на 02.10.2024.

Ухвалою суду від 02.10.2024 закрито підготовче провадження у справі № 911/417/24, розгляд справи по суті призначений на 30.10.2024.

16.10.2024 через канцелярію суду та 30.10.2024 через систему «Електронний суд» від Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 10363/24 та вх. № 12132/24), в якому останній згадуючи правові висновки у справах № 826/20518/14 та № 911/2762/19 зазначав про законність виданого ним спірного наказу, який був виданий в межах та в рамках наданих повноважень.

Ухвалою суду від 30.10.2024 розгляд справи по суті був відкладений на 20.11.2024.

05.11.2024 через канцелярію суду від Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області надійшов відзив вих. № 04-15/103 від 28.10.2024 на зустрічну позовну заяву (вх. № 10957/24), в якому останній продублював викладену раніше позицію, а також просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

13.11.2024 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява від 13.11.2024 (вх. № 12813/24) про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог, заявлених у зустрічних позовних вимогах, оскільки як зазначає позивач (відповідач за зустрічним позовом) про існування оскаржуваного наказу АТ «Миронівське» було відомо ще з 01.09.2015.

19.11.2024 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшла заява від 19.11.2024 (вх. № 9124/24) про розподіл судових витрат, а саме судового збору за подання зустрічного позову та витрат на проведення земельно-технічної експертизи, зробленої на замовлення відповідача (позивача за зустрічним позовом).

19.11.2024 від відповідача 2 за зустрічним позовом - Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області надійшли заперечення від 19.11.2024 (вх. № 13077/24) на заяву АТ «Миронівське» про розмір судових витрат.

В судовому засіданні 20.11.2024 судом було оголошено перерву до 09.12.2024.

04.12.2024 через систему «Електронний суд» від Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області надійшла заява від 04.12.2024 (вх. № 13882/24) про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог, заявлених у зустрічних вимогах, оскільки як зазначає Держгеокадастр про існування оспорюванного наказу АТ «Миронівське» було відмово ще з 01.09.2015.

06.12.2024 через систему «Електронний суд» від АТ «Миронівське» надійшла заява від 06.12.2024 (вх. № 14015/24), в якій відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що моментом коли останній саме дізнався про порушення права постійного користування належними АТ «Миронівське» земельними ділянками є момент отримання позовних матеріалів від ОСОБА_1 та відкриття провадження у справі № 371/1132/21. Крім того, відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначав про те, що у період з 02.04.2020 по 01.07.2023 строк позовної давності продовжувався на строк дії карантину (COVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України, а починаючи з 24.02.2022 по теперішній час строк позовної давності зупинено на строк дії воєнного стану в Україні.

Присутній в судових засіданнях представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - Припіяло Андрія Васильовича підтримав позовні вимоги первісного позову, який просив задовольнити повністю, та заперечував проти зустрічного позову та просив відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю.

Присутній в судових засіданнях представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) - АТ «Миронівське» заперечував проти первісного позову та просив відмовити в задоволенні первісного позову повністю, та підтримував зустрічний позов та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги повністю.

Представник відповідача 2 за зустрічним позовом - Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву (вх. № 10957/24) заперечував проти вимог зустрічної позовної заяви та просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Третя особа 1 - Державний реєстратор Сипчи Крістіна Миколаївна Комунального підприємства "Путрівське" жодного разу в засідання суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень по справі не надала, повідомлена про дату розгляду справи належним чином.

Через систему «Електронний суд» від третьої особи 2 - Миронівська міська рада надійшли заяви від 29.03.2024 (вх. № 3363/24 від 29.03.2024), від 07.05.2025 (вх. № 4863/24 від 07.05.2024), від 29.05.2024 (вх. № 5728/24 від 29.05.2024), від 12.06.2024 (вх. № 6366/24 від 12.06.2024), від 05.08.2024 (вх. № 8426/24 від 05.08.2024), від 02.10.2024 (вх. № 10805/24 від 02.10.2024), від22.10.2024 (вх. № 11718/24 від 22.10.2024), від 18.11.2024 (вх. № 13000/24 від 18.11.2024), від 05.12.2024 (вх. № 13923/24 від 05.12.2024), в яких третя особа 2 просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний позов та зустрічний позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 затверджено „Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду" для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, надано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 61,5513 га (кадастровий номер :04:007:0002) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою про укладення договору оренди земельної ділянки площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 на підставі зазначеного вище наказу Головного управління Держземагентства у Київській області.

Листом вих. № П-2014/0-3000/6-20 від 30.10.2020 Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило ОСОБА_1 про неможливість укладення договору оренди на зазначену земельну, оскільки 21.11.2018 на земельну ділянку площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002, яка розташована на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, було зареєстровано право постійного користування за ПАТ «Миронівське».

Так, згідно з наявними матеріалами справи відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.112018 державним реєстратором Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіною Миколаївною було зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське». Підставою для державної реєстрації стали Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія та номер НВ-018, виданий 15.11.2018, видавник - Державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Київській області Юзик О.М., Державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222, виданий 25.05.2000 Полівською сільською радою Миронівського району Київської області, відомості з ДЗК № 5655756 від 21.11.2018 видавник - Державний земельний кадастр.

ОСОБА_1 зазначає, що йому наказом Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 вирішено надати в оренду земельну ділянку площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002, а тому він набув право на майно у вигляді правомірних очкувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання цього рішення, а після укладення відповідного договору оренди у відповідача виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку.

Реєстрація права постійного користування земельною ділянкою площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) за відсутності такого права та з порушенням вимог законодавства України призводить до порушення права власності позивача на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) та на укладення відповідного договору оренди землі, оскільки саме оскаржувана реєстраційна дія є причиною відмови в його укладенні.

При дослідженні обставин існування у відповідача (позивача за зустрічним позовом) права постійного користування земельною ділянкою земельну ділянку площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 необхідним є встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація права не є підставою виникнення цього речового права.

Так, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000, виданого Полівською сільською радою Миронівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 94, копія якого наявна в матеріалах справи, ВАТ «Миронівське» на підставі рішення Полівської сільської ради Миронівського району Київської області № 5 від 08.04.2000 надано в постійне користування земельну ділянку площею 136,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що на плані зовнішніх меж користування ВАТ «Миронівське», що є додатком до Держаного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000, вбачається, що земельна ділянка, якій в подальшому було присвоєно кадастровий номер :04:007:0002, позначена як землі резерву, орієнтовною площею 71,9 га, і не входить до меж земель, які надавались ВАТ «Миронівське» в постійне користування.

Також позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) надано Акт обстеження земельних ділянок від 20.02.2018, складений інженером-землевпорядником ОСОБА_17 за результатом проведення робіт по обстеженню в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельних ділянок. За наслідками проведеного обстеження зроблено висновок, що земельна ділянка площею 61,5513 га кадастровий номер :04:007:0002 не знаходиться в межах земельної ділянки або земельних ділянок, визначених Планом зовнішніх меж землекористування ПАТ «Миронівське» Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000. При проведенні вказаного обстеження представники АТ «Миронівське» не запрошувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000, виданий ВАТ «Миронівське» на підставі рішення Полівської сільської ради Миронівського району Київської області № 5 від 08.04.2000 на право постійного користування земельною ділянкою площею 136,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий до набрання законної сили Земельним кодексом України від 25.10.2001.

Згідно п. 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що на Плані зовнішніх меж користування ВАТ «Миронівське», що є додатком до Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001222 від 25.05.2000, земельна ділянка, якій в подальшому було присвоєно кадастровий номер :04:007:0002, позначена як земля резерву, орієнтовною площею 71,9 га, і не входить в межі земель, які надавалися відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) у постійне користування.

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

05.04.2024 відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) надано висновок судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1775/04-2024 від 03.04.2024, зробленої на замовлення АТ «Миронівське». У висновку судового експерта зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. 384 та ст. 385 КК України), висновок підготовлено для подання до суду.

Так, відповідно до висновку судового експерта, викладеного за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1775/04-2024 від 03.04.2024 , за результатами цифрування, векторизації схеми земельних ділянок площею 136,4 га, яка міститься в державному акті на право постійного користування землею від 25.05.2000 (бланк серії ІІ-КВ № 001222) та співставленням її із межами ділянки з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, та яка розташована на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, повністю накладається на ділянку площею 71,9 га, яка входить до земельних ділянок загальною площею 136,4 га, які були надані у постійне користування ВАТ «Миронівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право постійного користування землею від 25.05.2000 (бланк серії ІІ-КВ № 001222), виданого Полівською сільською радою Миронівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 94.

Підстави для відхилення судом висновку судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1775/04-2024 від 03.04.2024 відсутні.

Тобто, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га для ведення фермерського господарства, яка повністю накладається на земельну ділянку загальною площею 136,4 га, яка була надана у постійне користування ВАТ «Миронівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право постійного користування землею від 25.05.2000 (бланк серії ІІ-КВ № 001222).

В обґрунтування порушення свого права оскаржуваною реєстраційною дією щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002 позивач (відповідач за зустрічним позовом) посилається на наказ Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, на підставі якого, як стверджує позивач (відповідач за зустрічним позовом) у нього виникли правомірні очікування щодо набуття в майбутньому права володіння на умовах оренди спірною земельною ділянкою.

У червні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування наказів, в т.ч. № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, визнання відсутності права на земельні ділянки, в т.ч. на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0002.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.04.2019 у справі № 371/1232/15-ц за позовом прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Миронівська районна державна адміністрація Київської області, Коритищенська сільська рада Миронівського району Київської області, ПАТ „Миронівське", Полівська сільська рада Миронівського району Київської області, СТОВ „Коритище", Фермерське господарство „Припіяла Андрія Васильовича", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсними та скасування наказів Головного Управління Держземагенства в Київській області, визнання відсутності права на земельні ділянки позов задоволено та вирішено визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 18.08.2014 №№ 10-4540/15-14-сг, 10-4541/15-14-сг, 10-4542/15-14-сг, 10-4543/15-14-сг, 10-4544/15-14-сг, 10-4545/15- 14-сг, 10-4546/15-14-сг, 10-4547/15-14-сг, 10-4549/15-14-сг, від 11.09.2014 №№ 10-5312/15-14-сг, від 16.09.2014 №№ 10-5429/15-14-сг, 10-5430/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_15 на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розташованих на території Миронівського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності; визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 №№ 10-5820/15-14-сг, 10-5821/15-14-сг, 10-5822/15-14-сг, 10-5823/15-14-сг, 10-5824/15-14-сг, 10-5825/15- 14-сг, 10-5826/15-14-сг, 10-5827/15-14-сг, 10-5828/15-14-сг, 10-5829/15-14-сг, 10-5830/15-14-сг, від 30.09.2014 №№ 10-6197/15-14-сг, 10-6198/15-14-сг, 10- 6199/15-14-сг, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та передано ОСОБА_15 земельні ділянки для вказаних цілей на територіях: Полівської сільської ради Миронівського району з кадастровими номерами :04:011:0006 площею 4,8624 га, :03:004:0003 площею 17,1692 га, :04:007:0002 площею 61,5513 га; на території Коритищенської сільської ради Миронівського району з кадастровими номерами :02:004:0031 площею 5,2004 га, :02:009:0003 площею 7,9889 га, :02:008:0002 площею 8,7345 га, :03:003:0010 площею 3,4575 га, :03:003:0011 площею 3,5776 га, :02:003:0012 площею 4,4684 га, :03:001:0005 площею 14,5655 га, :02:004:0030 площею 1,5400 га; на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району з кадастровими номерами :02:002:0001 площею 15,0001 га, :01:011:0003 площею 17,2387 га, :01:027:0001 площею 43,1998 га; визнати відсутність у ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:011:0006 площею 4,8624 га, :03:004:0003 площею 17,1692 га, :04:007:0002 площею 61,5513 га; на території Коритищенської сільської ради Миронівського району з кадастровими номерами :02:004:0031 площею 5,2004 га, :02:009:0003 площею 7,9889 га, :02:008:0002 площею 8,7345 га, :03:003:0010 площею 3,4575 га, :03:003:0011 площею 3,5776 га, :02:003:0012 площею 4,4684 га, :03:001:0005 площею 14,5655 га, :02:004:0030 площею 1,5400 га; на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району з кадастровими номерами :02:002:0001 площею 15,0001 га, :01:011:0003 площею 17,2387 га, :01:027:0001 площею 43,1998 га.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2019 рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17.04.2019 у справі № 371/1232/15-ц скасовано, а провадження у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Миронівська районна державна адміністрація Київської області, Коритищенська сільська рада Миронівського району Київської області, публічне акціонерне товариство „Миронівське", Полівська сільська рада Миронівського району Київської області, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Коритище", Фермерське господарство „Припіяло Андрія Васильовича", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання недійсними та скасування наказів, визнання відсутності права на земельні ділянки закрито і роз`яснено заступнику прокурора Київської області право звернутися з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції.

Виконувач обов`язків прокурора Київської області звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ФГ „ ОСОБА_1 " про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-5820/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5821/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5823/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5824/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5825/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5826/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5827/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5828/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5829/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5830/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-6197/15-14-сг від 30.09.2014, № 10-6198/15-14-сг від 30.09.2014, № 10-6199/15-14-сг від 30.09.2014, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та передано ОСОБА_1 земельні ділянки для вказаних цілей на територіях: Полівської сільської ради Миронівського району Київської області з кадастровим номером :04:011:0006 площею 4,8624 га, з кадастровим номером :03:004:0003 площею 17,1692 га, з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га; на території Коритищенської сільської ради Миронівського району з кадастровим номером :02:004:0031 площею 5,2004 га, з кадастровим номером :02:009:0003 площею 7,9889 га, з кадастровим номером :02:008:0002 площею 8,7345 га, з кадастровим номером :03:003:0010 площею 3,4575 га, з кадастровим номером :03:003:0011 площею 3,5776 га, з кадастровим номером :02:003:0012 площею 4,4684 га, з кадастровим номером :03:001:0005 площею 14,5655 га, з кадастровим номером :02:004:0030 площею 1,5400 га; на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району з кадастровим номером :02:002:0001 площею 15,0001 га, з кадастровим номером :01:011:0003 площею 17,2387 га, з кадастровим номером :01:027:0001 площею 43,1998 га.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2020 у справі № 911/2762/19 в задоволені позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2020 у справі № 911/2762/19 було скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсними накази Головного управління Держземагенства у Київській області №10-5820/15-14-сг від 22.09.2014, №10-5821/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5823/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5824/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5825/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5826/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5827/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5828/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5829/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-5830/15-14-сг від 22.09.2014, № 10-6197/15-14-сг від 30.09.2014, № 10-6198/15-14-сг від 30.09.2014, № 10-6199/15-14-сг від 30.09.2014, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та передано ОСОБА_1 земельні ділянки для вказаних цілей на територіях: Полівської сільської ради Миронівського району з кадастровим номером :04:011:0006 площею 4,8624 га, з кадастровим номером :03:004:0003 площею 17,1692 га, з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га; на території Коритищенської сільської ради Миронівського району з кадастровим номером :02:004:0031 площею 5,2004 га, з кадастровим номером :02:009:0003 площею 7,9889 га, з кадастровим номером :02:008:0002 площею 8,7345 га, з кадастровим номером :03:003:0010 площею 3,4575 га, з кадастровим номером :03:003:0011 площею 3,5776 га, з кадастровим номером :02:003:0012 площею 4,4684 га, з кадастровим номером :03:001:0005 площею 14,5655 га, з кадастровим номером :02:004:0030 площею 1,5400 га; на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району з кадастровим номером :02:002:0001 площею 15,0001 га, з кадастровим номером :01:011:0003 площею 17,2387 га, з кадастровим номером :01:027:0001 площею 43,1998 га.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 911/2762/19 касаційну скаргу Фермерського господарства "Припіяло Андрія Васильовича" задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 скасовано, рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2020 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови; у решті рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2020 залишено без змін.

Постанова Верховного Суду аргументована тим, що прокурором (позивачем) обрано неналежний спосіб захисту прав, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові, тому аргументи скаржника, які стосуються суті спору, не взяті Верховним Судом до уваги, оскільки неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших, встановлених судом обставин (п. 37 постанови Верховнго Суду від 21.06.2023 у справі № 911/2762/19).

Звертаючись із позовом у справі № 911/417/24 ОСОБА_1 зазначає про наявність у нього права на отримання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014.

У зустрічному позові АТ "Миронівське" просить суд визнати відсутнім у ОСОБА_1 право на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг та визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство" в редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на положення ст.ст. 22, 31, 93 та 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

За правилом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 134 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Стаття 123 ЗК України регулює загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 93 ЗК України, за якою право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для провадження підприємницької діяльності та іншої діяльності (в даному випадку як вбачається для ведення фермерського господарства).

Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (ст. 2 цього Закону). У таких правовідносинах цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.

Отже, порядок передачі земельних ділянок в оренду громадянам для ведення фермерського господарства станом на час видання спірного наказу був врегульований ст. 123 ЗК України, з урахуванням вимог Закону України "Про фермерське господарство".

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 цього Закону).

Частинами 1, 2, 4 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Таким чином, спеціальний Закон України "Про фермерське господарство" визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених ст. 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Отже, при вирішенні спору про правомірність надання та використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок, визначений ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" як спеціальною щодо ст. 123 ЗК України. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

За клопотанням відповідача (позивача за зустрічним позовом) витребувано у Господарського суду Київської області для огляду справу № 911/2762/19, в матеріалах якої наявний Державний акт серії 3-КВ № 007752 на право постійного користування землею ОСОБА_1 площею 56,7 га для ведення селянського (фермерського) господарства виданий Миронівською районною радою Київської області на підставі рішення Миронівської районної ради Київської області від 26.01.1999, що був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за № 31.

12.07.1999 Миронівською районною державною адміністрацією Київської області було зареєстровано Фермерське господарство „Припіяло Андрія Васильовича", засновником якого виступила фізична особа - ОСОБА_1 .

29.09.2014 відділом Держземагентства у Миронівському районі Київської області було зареєстровано у Державному земельному кадастрі земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0014 площею 56,6742 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території Зеленківської сільської ради Миронівського району Київської області, право постійного користування на яку виникло у ФГ „Припіяло Андрія Васильовича" на підставі Державного акту серії 3-КВ № 007752 від 26.01.1999 на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Статтею 12 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Отже, враховуючи вищевказані положення ЗК України, Закону України „Про фермерське господарство" та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу, суд вважає, що можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, і після державної реєстрації такого фермерського господарства отримання ним у користування додаткових земельних ділянок сільськогосподарського призначення можливе лише у порядку, визначеному ч. 1 ст. 134 ЗК України - на конкурентних засадах із проведенням земельних торгів.

З урахуванням вимог ст.ст. 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз.

Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц та у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 378/766/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 314/3881/15-ц, від 18.02.2019 у справі № 368/319/17, від 25.09.2019 у справі № 397/30/17, від 29.01.2020 у справі № 927/83/19, від 25.03.2020 у справі № 357/2418/15-ц та від 27.08.2020 у справі № 922/1948/19, від 07.03.2023 у справі № 908/1447/20.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідні земельні торги при наданні ОСОБА_1 спірної земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі оспорюваного наказу Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 не проводились.

Також, як було встановлено при розгляді первісного позову наказом Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га для ведення фермерського господарства, яка повністю накладається на земельну ділянку загальною площею 136,4 га, яка була надана у постійне користування ВАТ «Миронівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право постійного користування землею від 25.05.2000 (бланк серії ІІ-КВ № 001222). Доказів того, що АТ «Миронівське» відмовлялось від постійного користування земельним ділянками, або вказані земельні ділянки вилучались у АТ «Миронівське», або припинялося у встановленому порядку право постійного користування АТ «Миронівське» до матеріалів справи не надано.

Враховуючи вищевикладене та те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 був прийнятий Головним управлінням Держземагенства у Київській області із порушенням положень ЦК України, ЗК України, Закону України „Про фермерське господарство", та інших нормативно-правових актів України без проведення у встановленому порядку відповідних земельних торгів для надання вказаної земельної ділянки, а також спірний наказ стосується земельної ділянки, яеа вже знаходилась у постійному користуванні у іншої юридичної особи, з огляду на що суд вважає, що оспорюваний наказ Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 підлягає визнанню незаконним та підлягає скасуванню, з огляду на що суд зауважує про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг, а тому позовні вимоги за зустрічною позовною заявою є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) та відповідачем 2 за зустрічним позовом заявлено про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що по заявленим вимогам сплив строк позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

При цьому, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (п.п. 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

При цьому, перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. При цьому, саме на суд покладено обов`язок перевірити відповідність поданої позовної заяви передбаченим законодавством вимогам, у тому числі щодо предметної юрисдикції при вирішені питання про відкриття провадження у справі.

Так, у заявах про застосування строків позовної давності ОСОБА_1 та Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області зазначали про те, що АТ «Миронівське» стало відомо про існування оскаржуваного наказу Головного управління Держземагентства у Київській області № l0-5822/15-14-сг від 22.09.2014 з 01.09.2015, а тому саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Як вбачається, з матеріалів справи та інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, наказ Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 тривалий проміжок часу оскаржувався з боку прокуратури, що мало наслідком його скасування та визнання недійсним.

Так, на підставі подання прокуратури наказом Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-7381/15-14-сг від 15.10.2014 скасовано наказ № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 та заборонено вчиняти дії щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки. В подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.04.2019 у справі № 371/1232/15-ц відповідний наказ було визнано недійсним та скасовано. У справі № 911/2762/19 оспорюваний наказ визнано недійсним постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, проте яка була скасована постановою Верховного Суду від 21.06.2023 у зв`язку із невірно обраним способом захисту.

Отже, як зауважує відповідач (позивач за зустрічним позовом) до 21.06.2023 наказ Головного управління Держземагентства у Київській області № l0-5822/15-14-сг від 22.09.2014 був визнаний недійсним та скасований, відтак у відповідача (позивача за зустрічним позовом) була відсутня потреба окремого оскарження такого наказу.

Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.

Разом з цим, як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29.11.2021 було відкрито провадження у справі № 371/1132/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Миронівське», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Державний реєстратор Сипчу Крістіна Миколаївна Комунального підприємства «Путрівське» та Миронівська територіальна громада в особі Миронівської міської ради про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги у справі № 371/1132/21 були обґрунтовані тим, що відповідо до наказу Головного Управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 Припіяло А.В. строком на 35 років надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0002 загальною площею 61,5513 га, розташовану на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, для ведення селянського фермерського господарства.

Позивач у справі № 371/1132/21 ОСОБА_1 просив скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське», номер запису про інше речове право 29059410 від 21.11.2018.

Як вбачається з даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.11.2018 державним реєстратором КП «Путрівське» Сипчу Крістіною Миколаївною було зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське». Підставою для державної реєстрації стали Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданий 15.11.2018, Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 001222, виданий 25.05.2000 Полівською сільською радою Миронівського району, відомості з ДЗК № 5655756 від 21.11.2018.

Отже, звертаючись із позовом до Миронівського районного суду Київської області у 2021 році у справі № 371/1132/21 ОСОБА_1 претендував на належну АТ «Миронівське» земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га.

З огляду на зазначене вище, суд не вбачає, що АТ «Миронівське» пропущений строк позовної давності із вимогами за зустрічним позовом.

Окремо суд зауважує, що 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 № 651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 по справі № 915/646/18.

Слід також зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява № 4909/04), відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29).

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє в задоволенні первісного позова ОСОБА_1 до АТ «Миронівське» про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44195999 від 22.11.2018 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське» та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0002 за ПАТ «Миронівське», номер запису про інше речове право 29059410 від 21.11.2018.

Зустрічний позов АТ «Миронівське» до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання відсутнім у ОСОБА_1 права на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.09.2014 № 10-5822/15-14-сг та визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Тому судові витрати за первісним позовом, у зв`язку із відмовою у завдоволенні первісного позову, покладаються на позивача за первісним позовом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судові витрати за зустрічним позовом в частині судового збору покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить покласти на відпоідача за зустрічним позовом судові витрати за проведення земельно-технічної експертизи в сумі 20 000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат відповідач (позивач за зустрічним позовом) надає договір на виконання робіт з проведення земельно-технічної експертизи № 21/03-2024 від 21.03.2024, укладений між АТ «Миронівське» та ФОП Свістунов І.С., рахунок на оплату від 21.03.2024 та платіжну інструкцію № 2395 від 22.03.2024.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують сплату відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) сплату саме за проведення земельно-технічної експертизи, оскільки в призначенні платежу платіжної інструкції № 2395 від 22.03.2024 зазначено про оплату за надання інформаційно-консультаційних послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 180, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Визнати відсутнім у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) права на укладення Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0002 площею 61,5513 га на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014.

4. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» № 10-5822/15-14-сг від 22.09.2014.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Миронівське» (08833, Київська область, Обухівський район, с. Польове, вул. Миру, 14, ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 10.04.2025.

Суддя О.О. Христенко