ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024м. ДніпроСправа № 904/4059/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання (помічником за дорученням) Карліковій К.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ", 40004, Сумська обл., м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35,

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ", 51925, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2,

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних

Представники сторін:

від позивача: Бублик Вікторія Миколаївна

від відповідача: Муромцева Ольга Федорівна

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про стягнення інфляційних втрат у сумі 63 725, 77грн., 3% річних в сумі 24 745,24грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договору постачання електричної енергії № 42400025 від 01.02.2023р. в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 18.09.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

02.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір

нарахованих штрафних санкцій, так як це має велике значення для підприємства та для міста.

07.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

07.10.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в яких заперечує проти твердження Відповідача проти правового підґрунтя щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 14.10.2024р. здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.10.2024р. о 14:00год.

В судове засідання з`явились представник позивача та вільний слухач від відповідача.

Ухвалою суду від 31.10.2024р. відкладено підготовче засідання по справі на 28.11.2024р. о 11:00год.

В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 28.11.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2024 о 12:30год.

06.12.24р. до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заперечень відповідача на відповідь позивача на відзив.

06.12.24р. до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло заперечення на відповідь відповідача на відзив.

10.12.24 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Судове засідання 12.12.2024р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Панни С.П. на лікарняному з 09.12.2024р. по 20.12.2024р.

Ухвалою суду від 23.12.2024р. відкладено засідання на 26.12.2024р. о 15:30год.

25.12.2024р. від відповідач надійшло клопотання, в якому зазначає про сплату заборгованості за укладеним договором про постачання електричної енергії споживачу №42400025 від 01.02.2023року, в повному обсязі.

В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. Оголошено перерву до 30.12.2024р. о 12:30год.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Дніпровська теплоелектроцентраль» (далі - споживач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №42400025 від 01.02.2023 (далі договір від 01.02.2023).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору від 01.02.2023 цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - НКРЕКП).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору від 01.02.2023 постачальник зобов`язується поставити електричну енергію відповідно ДК 021:20-5(електрична енергія на транспортування теплової енергії власними тепловими мережами та на власні потреби АТ "Дніпровська ТЕЦ") споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується оплатити вартість використаної (поставленої) електричної енергії, в порядку та на умовах, передбачених цим договором (далі - товар).

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі - ОСР) договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Додатковою угодою №5 від 22.12.2023 до договору від 01.02.2023 сторони дійшли згоди - збільшити ціну за одиницю товару на 2,46% без збільшення загальної суми договору та встановити нову ціну за 1кВт*год на рівні: з 12.12.2023 - 6,015942грн/кВи8год (з ПДВ); викласти в новій редакції пункти 2.4 та 5.1 договору; встановити, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами з 12.12.2023.

Пунктом 2.4 договору від 01.02.2023 (в редакції додаткової угоди №5 від 22.12.2023) визначено, що загальний прогнозний обсяг постачання (споживання) електричної енергії за цим договором не повинен перевищувати 3873703,83кВт*год, в тому числі:

- Лютий - Березень 2023 року - 1298479кВт*год;

- Квітень - Червень 2023 року - 362569кВт*год;

- Липень - по 10 серпня 2023 року (включно) - 122983кВт*год;

- 11 серпня 2023 року - 10 листопада 2023року (включно) - 508371кВт*год;

- 11 листопада 2023 року - 11 грудень 2023року - 647690кВт*год;

- 12 грудня 2023 року - 31 грудня 2023року - 933611,83кВт*год.

Відповідно до пункту 2.5 договору від 01.02.2023 обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені споживачем, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача, про що споживач в письмовій формі повідомляє постачальника.

В пункті 3.1 договору від 01.02.2023 визначено, що початком строку (періоду) постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Постачання електричної енергії за договором здійснюється до 31.12.2023 включно.

Згідно з пунктом 5.1 договору від 01.02.2023 (в редакції додаткової угоди №5 від 22.12.2023):

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 3,75грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,75коп, разом з ПДВ 4,50грн - з 01 лютого 2023 року;

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 3,79997грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,759994коп, разом з ПДВ 4,559964грн - з 01 квітня 2023 року;

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 3,85482грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,770964коп разом з ПДВ 4,625784 грн - з 01 липня 2023 року по 10 серпня 2023 poxy (включно);

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 4,690511грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,938102коп, разом з ПДВ 5,628613грн - з 11 серпня 2023 року;

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 4,904566грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,980913коп, разом з ПДВ 5,885479грн - з 11 листопада 2023 року;

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії (за одиницю товару) за цим договором становить 5,013285грн без ПДВ, крім того ПДВ 1,002657коп, разом з ПДВ 6,015942грн - з 12 листопада 2023 року.

Відповідно до пунктів 5.2 - 5.8 договору від 01.02.2023 загальна вартість цього договору (ціна договору) не перевищить 16962744грн97коп, крім того ПДВ 3392549грн, разом з ПДВ 20355293грн97коп.

Загальна вартість договору складається з суми всіх вартостей фактично поставлених (спожитих) обсягів електричної енергії споживачу протягом всього періоду постачання. Вартість фактично поставлених (спожитих) обсягів електричної енергії споживачу за місяць дорівнює добутку ціни за 1 кВт*год електричної енергії та фактично поставленого (спожитого) обсягу електричної енергії за такий місяць, що визначений в акті приймання-передачі електричної енергії, підписаному сторонами.

Ціна товару та цього договору не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, технічного обслуговування комерційного обліку, тощо. Вказані послуги оплачуються ОСР споживачем самостійно.

Обсяг споживання електричної енергії по об`єктам споживання споживача визначається на підставі даних показників приладів обліку. На підставі чого постачальник надає підписаний в двох примірниках акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів з дати його отримання або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк. Один примірник підписаного акту повертається постачальнику.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Щомісячний плановий платіж до 10 числа розрахункового місяця 50% вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ. Розрахунок за спожиту у поточному розрахунковому періоді електричну енергію здійснюється споживачем протягом 7-ми робочих днів з моменту завершення поточного розрахункового періоду на підставі виставленого постачальником рахунку.

Датою виконання зобов`язань споживача щодо оплати за електричну енергію вважається дата перерахування споживачем на банківський рахунок постачальника грошових коштів.

Пунктом 15.1 договору від 01.02.2023 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє в частині поставки електричної енергії до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків за неї - до повного їх здійснення.

Згідно з пунктом 16.1 договору від 01.02.2023 невід`ємною частиною цього договору є: додаток №1 Заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу; додаток №1.1. Місце поставки (Перелік та адреси об`єктів).

На виконання умов договору від 01.02.2023 позивач поставив електричну енергію, а відповідач її спожив, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийняття - передавання товарної продукції - електричної енергії №1-1 від 31.12.2023 на суму 3919959грн.

На підставі акту прийняття - передавання товарної продукції - електричної енергії №1-1 від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу рахунок за грудень 2023 №1-1 від 31.12.2023 на суму 3919959грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2024р. по справі №904/1060/24 стягнуто з Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» (ідентифікаційний код: 00130820; місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" (ідентифікаційний код: 41884537; місцезнаходження: 40004, Сумська область, м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35) суму боргу в розмірі 1 419 959грн, 3% річних в розмірі 9435грн93коп, витрати зі сплати судового збору в розмірі 17152грн74коп.

Закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 1000000грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Вищезазначеним рішенням стягнуто, але не виконано відповідачем, 3%річних за період з 25.01.2024р. по 29.02.2024р..

Отже, наступний період нарахування 3% річних розраховується з березня 2024 року.

Позивач надав свої розрахунки, в яких просить суд стягнути втрати від інфляції у розмірі 63 725,77грн. та 3 % річних на суму несплаченої заборгованості в розмірі 24 745,24грн.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних в сумі 24 745,24грн. з 01.03.2024р. по 11.09.2024р. заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо нарахування інфляційних втрат за період 25.01.2024р. по дату подання позовної заяви - 11.09.2024р.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного Кодексу України передбачає, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності з п.п. 1 п. 6.2. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії відповідно до умов цього Договору. Також, у відповідності зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має бути виконане належним чином і в установлений строк. Відповідач порушив вимоги зазначених правових норм.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % та інфляційних втрат на 90% від нарахованої суми, суд зазначає, що частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, зокрема, тяжкого фінансового становища Відповідача, відсутності завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, на підставі яких суд би міг дійти висновку щодо наявності підстав з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» також віднесено до підприємств критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору та до переліку підприємств, установ, організацій паливно-енергетичного комплексу.

Правова позиція Верховного Суду України від 12 квітня 2017 р по справі №3-1462гс16 у даній справі судом першої інстанції встановлено наявність форс-мажорних обставин, факт яких засвідчено сертифікатом ТПП. У зв`язку з цим суд, керуючись ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, прийшов до висновку про звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу інфляційні втрати та 3% за період дії вказаних обставин. Рішення місцевого господарського суду було залишене без змін судом апеляційної та касаційної інстанції.

Верховний Суд в своєму рішенні зауважив, що відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена норма, як вказав ВСУ, визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника.

За таких умов ВСУ дійшов висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16 зроблено висновок, що інфляційні втрати та 3% річних:

- не є відповідальністю та/або санкціям;

- є способом компенсації втрат у зв`язку з неповерненням/невиплатою грошових коштів;

- є платою за користування грошовими коштами; нараховується незалежно від вини боржника;

- регулюються законом та/або договором.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшувати розмір саме штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), а не розмір 3% річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до обраної комерційної пропозиції, за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику, зокрема, інфляційні збитки.

Статтею 625 ЦК України передбачено право кредитора нарахувати боржнику 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми, що не має характеру штрафних санкцій, а є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільноправової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки три проценти річних та інфляційні втрати виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" скористалось своїм правом, передбаченим статтею 625 ЦК України, та нарахувало АТ «ДНІПРОВСЬКА ТЕЦ» за невиконання зобов`язань згідно умов Договору інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми. ТОВ «ЕНЕРА СУМИ», звертаючись із позовом до суду у даній справі відповідно до пункту 9.2 Договору, пеню у розмірі 0,1% від суми боргу не нараховувало.

Виключність випадку для зменшення судом розміру інфляційних втрат та процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України має бути підтверджена встановленими судами дійсно надзвичайними обставинами».

Обставини даної справи № 904/4059/24 інфляційні втрати та проценти річних у даній справі не збільшувалися у порівнянні з встановленими статтею 625 ЦК України, їх розмір не перевищує суму заборгованості (є таким, що у 16 разів менший за суму заборгованості), а отже цілком відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності.

Враховуючи вищезазначене, підлягає стягненню з відповідача інфляційні витрати в розмірі 63 25,77грн. на суму несплаченої заборгованості.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 24 745,24грн. та інфляційні втрати в розмірі 63 725,77грн.

Щодо судового збору суд зазначає наступне.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п.8.23).

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ст. 9 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки, при зверненні до господарського суду заявлено вимогу майнового характеру (88 471,01грн.), то позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» (51925, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (40004, Сумська обл., м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35, ), на рахунок: НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», інфляційні втрати - 63 725,77грн., 3% річних в сумі - 24 745,24грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.01.2025

Суддя С.П. Панна