РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2024Справа № 912/1457/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Старовойтову Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" вул. Тараса Карпи, 94, кв. 5, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006

до Кіровоградської обласної ради площа Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25022

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Регіональний центр розвитку послуг" вул. Преображенська, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006

про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін:

Від позивача: Слівінський І.О.

Від відповідача: Назаренко Ю.В. (в режимі відеоконференції).

Від третьої особи: Бебік Г.В. (в режимі відеоконференції).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" до Кіровоградської обласної ради з вимогами про:

- визнання незаконною бездіяльність Кіровоградської обласної ради щодо непроведення для цілей передачі у приватну власність Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" у встановлений ч. 3 ст. 128 Земельним кодексом України місячний строк експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 1,1701 га, кадастровий номер :295258:0010; цільове призначення: для будівництва та обслуговування закладів освіти; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: спільна власність територіальних громад сіл, селищ та міст області; власник - територіальна громада сіл, селищ, міст Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної ради, ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- зобов`язання Кіровоградську обласну раду забезпечити проведення експертної грошової оцінки для передачі у приватну власність Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" земельної ділянки площею 1,1701 га, кадастровий номер :295258:0010; цільове призначення: для будівництва та обслуговування закладів освіти; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: спільна власність територіальних громад сіл, селищ та міст області; власник-територіальна громада сіл, селищ, міст Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної ради, ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- зобов`язання Кіровоградську обласну раду винести на розгляд чергової сесії, включити до порядку денного пленарного засідання та розглянути питання щодо передачі у приватну власність Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" земельної ділянки площею 1,1701 га, кадастровий номер :295258:0010; цільове призначення: для будівництва та обслуговування закладів освіти; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: спільна власність територіальних громад сіл, селищ та міст області; власник - територіальна громада сіл, селищ, міст Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної ради, ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- зобов`язання Кіровоградську обласну раду передати у приватну власність Приватному підприємству "Еліт Інвест Агро" земельну ділянку, площею 1,1701 га, кадастровий номер :295258:0010; цільове призначення: для будівництва та обслуговування закладів освіти; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: спільна власність територіальних громад сіл, селищ та міст області; власник - територіальна громада сіл, селищ, міст Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної ради, ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, шляхом прийняття відповідного рішення на черговій сесії.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 15.08.2023 згідно ч. 5 ст. 30 ГПК України передано позовну заяву Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 справу № 912/1457/23 передано на розгляд судді Приходько І. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 (суддя Приходько І. В.) прийнято справу № 912/1457/23 до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.11.2023 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство "Регіональний центр розвитку послуг".

Судом встановлено, що через систему «Електронний суд» 01.11.2023 року від третьої особи надійшли пояснення б/н від 01.11.2023 року, за змістом яких Комунальне підприємство "Регіональний центр розвитку послуг" не підтримує позовні вимоги та зазначає, що земельна ділянка повернута в постійне користування Комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості», відтак як майно закладу освіти не підлягає приватизації. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у даній справі на 23.11.2023.

Також судом встановлено, що засобами електронного зв`язку 23.11.2023 року від відповідача надійшов відзив б/н б/д на позовну заяву, з доказами надсилання на адресу інших учасників справи, в якому Кіровоградська обласна рада заперечує проти позовних вимог, посилаючись на протиправність вимог позивача про автоматичне набуття права на земельну ділянку, всупереч умовам п.7.2 Договору купівлі - продажу об`єкта комунальної власності та рішенню Кіровоградської обласної ради № 304 від 19.05.2019 року, яким визначено особливі умови продажу, зокрема, протягом трьох місяців за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки. Додатково відповідач зазначає за наслідками судового рішення у справі № 912/985/23 про визнання недійсним п.2,3 рішення Кіровоградської обласної ради №505 від 08.06.2018 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» в частині припинення права постійного користування земельною ділянкою :29:258:0010 площею 1,1701 га, за адресою: м. Кропивницький, вул. Шульгиних, 36 комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» (п. 2 рішення), передання зазначеної земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг» (п. 3 рішення) та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав постійного користування за КП «РЦРП» даною земельною ділянкою. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у зв`язку з надходженням від відповідача клопотання про зупинення провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 24.01.2024.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 у зв`язку зі звільненням судді Приходько І. В. справу № 912/1457/23 передано на розгляд судді Селівону А. М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 справу № 912/1457/23 прийнято до розгляду суддею Селівоном А.М., приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12, п. 14 ст. 32 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання у справі призначено на 07.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 враховуючи те, що судом остаточно з`ясовано предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, закрито підготовче провадження у справі № 912/1457/23 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 10.04.2024.

У судових засідання з розгляду справи по суті 10.04.2024, 09.05.2024, 05.06.2024 та 10.07.2024, 08.08.2024 судом протокольними ухвалами оголошувались перерви на 09.05.2024, 05.06.2024, 10.07.2024 та 18.09.2024 відповідно.

Судом повідомлено, через систему «Електронний суд» 08.05.2024 представником відповідача подано клопотання б/н б/д про долучення доказів до матеріалів справи, а саме листа Комунального позашкільного начального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» № 106/01-18 від 13.03.2024 року з повідомленням про оформлення останнім 22.02.2024 року у визначеному законодавством порядку на підставі рішення Кіровоградської обласної ради № 426 від 21.12.2023 року права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :29:258:0010, площею 1,1701 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти. Клопотання судом задоволене, документи до матеріалів справи долучені.

У судовому засіданні 09.05.2024 представником позивача подане клопотання б/н від 09.05.2024 року про долучення доказів до матеріалів справи, а саме відповіді Кіровоградської обласної ради № 01-32/1169 від 09.05.2024 року на звернення позивача, в якій відповідач повідомляє, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Комунального позашкільного начального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» та згідно ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» не може бути вилучена для інших цілей, ніж освітній процес. Клопотання судом задоволене, документи до матеріалів справи долучені.

Окрім цього, представником позивача 09.07.2024 через систему «Електронний суд» подані пояснення б/н від 09.07.2024 року, з доказами надсилання іншим учасникам справи, в яких позивач з посиланням на рішення суду у справі № 912/1653/23 зазначає про вчинення ПП «Еліт Інвест Агро» всіх залежних від нього дій для виконання умов п. 7.2 Договору купівлі - продажу та відсутність вини підприємства у незавершенні процедури купівлі - продажу земельної ділянки, що сталось, на переконання позивача, через неприйняття відповідачем рішення про викуп та укладення договору купівлі - продажу. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

В свою чергу, представником відповідача через систему «Електронний суд» подані письмові пояснення б/н від 09.09.2024 року, в яких відповідач зазначає про відсутність порушеного права позивача, оскільки об`єкта незавершеного будівництва - шкода на 1176 учнівських місць із загальношкільними приміщеннями (ІІ черга» було передано з державної в комунальну власність і згідно Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» введено заборону на продаж об`єктів, переданих з державної власності з формулюванням «без збереження профілю». Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 09.09.2024 від представника відповідача - Кіровоградської обласної ради надійшло клопотання б/н від 09.09.2024 про участь у всіх подальших судових засіданнях у справі № 912/1457/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2024 року задоволено клопотання позивача та постановлено усні подальші судові засідання у справі № 912/1457/23 проводити в режимі відеоконференції з використанням сервісу "Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом" за посиланням (https://vkz.court.gov.ua).

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами та третьою особою на час розгляду справи по суті 18.09.2024 року суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Уповноважений представник позивача з`явився в судові засідання з розгляду справи по суті 10.04.2024 року, 09.05.2024 року, 10.07.2024 року, 08.08.2024 року та 18.09.2024 року, у судове засідання 05.06.2024 року - не з`явився.

Уповноважений представник відповідача у судових засіданнях з розгляду справи по суті 09.05.2024 року, 05.06.2024 року та 18.09.2024 року брав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у судових засіданнях 10.04.2024 року 10.07.2024 року, 08.08.2024 року - участі не взяв.

В свою чергу, уповноважений представник третьої особи брав участь в судових засіданнях з розгляду справи по суті 10.04.2024 року, 09.05.2024 року, 05.06.2024 року, 08.08.2024 року та 18.09.2024 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в судовому засіданні 10.07.2024 року - участі не взяв.

Уповноважений представник позивача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 09.05.2024 року та 18.09.2024 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 09.05.2024 року та 18.09.2024 року проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Уповноважений представник третьої особи в судових засіданнях з розгляду справи по суті 09.05.2024 року та 18.09.2024 року надав пояснення щодо суті спору.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.09.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення уповноважених представників сторін та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» № 2269-VІІІ від 18.01.2018 року (далі - Закон № 2269-VІІІ), у редакції станом на час проведення приватизації незавершеного будівництва та укладення договору купівлі-продажу порядок приватизації, включав, зокрема: опублікування інформації про умови продажу, у тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; та проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 26 Закону № 2269-VІІІ визначено, що під час приватизації об`єкта комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 26 Закону № 2269-VІІІ з моменту переходу права власності на об`єкт приватизації покупець, який придбав об`єкт приватизації, зобов`язаний виконувати всі умови договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.

Так, Рішенням сесії Кіровоградської обласної ради «Про відчуження об`єкта незавершеного будівництва» № 304 від 19 травня 2019 року (в редакції рішень № 644 від 28.03.2019 року «Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Кіровоградської області, які підлягають приватизації (відчуженню)», № 718 від 10.12.2019 року «Про приватизацію (відчуження) майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області», яким додано пункт 2 наступного змісту: «п.2 Надати дозвіл на відчуження (продаж) земельної ділянки (кадастровий номер :29:258:0010), на якій розташований об`єкт приватизації (відчуження), що перебуває на балансі комунального підприємства «Регіональний центр розвитку послуг», шляхом викупу покупцем об`єкта приватизації (відчуження), за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки», № 118 від 17.05.2021 року «Про внесення змін до рішень обласної ради стосовно приватизації (відчуження) об`єкта незавершеного будівництва» (далі - Рішення № 304 від 19 травня 2019 року), надано дозвіл на відчуження (продаж) об`єкта незавершеного будівництва (далі - об`єкт відчуження), розташованого у м. Кропивницький по вул. Шульгіних, 38, що перебуває на балансі комунального підприємства «Регіональний центр розвитку послуг», шляхом продажу на електронному аукціоні та визначено особливі умови продажу, зокрема щодо викупу протягом трьох місяців земельної ділянки (кадастровий номер 00:29:258:0010) (далі - Земельна ділянка) на якій розташований об`єкт приватизації, за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки, а також пунктом 4 рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Кіровоградської обласної ради від 19.05.2017 № 304 «Про відчуження об`єкта незавершеного будівництва» Комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» доручено відмовитись від земельної ділянки, на якій розташований об`єкт відчуження, та передати дану земельну ділянку КП «Регіональний центр розвитку послуг» для забезпечення продажу об`єкта відчуження разом із земельною ділянкою.

Наказом «Про затвердження умов продажу об`єкту малої приватизації» № 28 від 20.07.2021 року затверджено умови продажу Об`єкту приватизації на яких здійснюється приватизація зазначеного об`єкту. Додатком № 1 наказу визначено стартову ціну та умови продажу об`єкта малої приватизації спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області - об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 38.

В свою чергу, відповідно до рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.12.2022 року у справі № 912/3575/21 за позовом ПП "Еліт Інвест Агро" до КП "Регіональний центр розвитку послуг" про тлумачення умов договору, яке набрало законної сили згідно постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2023 року, в Інформаційному повідомленні про приватизацію об`єкта малої приватизації - об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 38, що є додатком №2 до наказу комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг " від 20.07.2021 № 28 міститься інформація про земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт приватизації, зокрема, дані про балансову (ринкову) вартість, що становить 7 143 000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість) згідно звіту про експертну грошову оцінку від 18.02.2021 року.

Як встановлено судом у справі № 912/1653/23, 13 вересня 2021 року відбувся аукціон з продажу об`єкту незавершеного будівництва (у м. Кропивницькому по вул. Шульгіних, 38), про що оператором електронного майданчика Товариством з обмеженою відповідальністю ВЕР-ТАС складений протокол про результати електронного аукціону.

Згідно протоколу про результати електронного аукціону №UА-РS-2021-08:15-000014-2, затвердженого наказом Комунального підприємства «Регіональний центр розвитку послуг» від 17.09.2021 року № 35, переможцем аукціону визначено Приватне підприємство «Еліт Інвест Агро».

Судом встановлено за матеріалами справи, що за результатами проведення електронного аукціону 08.10.2021 року між Комунальним підприємством "Регіональний центр розвитку послуг" (продавець за договором, третя особа у справі) та Приватним підприємством "Еліт Інвест Агро" (покупець за договором, позивач у справі) укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 4253 (далі - Договір купівлі - продажу), за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю об`єкт комунальної власності: "Об`єкт незавершеного будівництва по вул. Шульгіних, 38 у м. Кропивницький", а покупець - прийняти об`єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в договорі умови.

Об`єкт приватизації, що є предметом цього договору, належить територіальній громаді сіл, селищ, міст Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної ради на праві комунальної власності згідно з державною реєстрацією прав на зазначене нерухоме майно, яка проведена 06.02.2020 державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51038382, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 35395788.

Перелік нерухомого майна, що входить до складу об`єкта приватизації, наведений у технічному паспорті.

Згідно з технічним паспортом об`єкт незавершеного будівництва має загальну площу приміщень 8356 кв.м, у т. ч. каркас ("коробка") цегляної триповерхової будівлі загальною площею 8241 кв.м (з цокольним поверхом і підвалом), каркасно-цегляний перехід на цегляних колонах в рівні 2 поверху загальною площею 115 кв.м.

Відповідно до пункту 1.7 вказаного Договору купівлі - продажу відчужуваний комплекс будівель розташований на земельній ділянці площею 1,1701 га, кадастровий номер :295258:0010; цільове призначення: для будівництва та обслуговування закладів освіти; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: спільна власність територіальних громад сіл, селищ та міст області; інформація про зареєстроване право в державному земельному кадастрі (наявна), що підтверджується інформацією з національної кадастрової системи (НКС). Згідно з витягом № НВ-021 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області від 07.10.2021 року відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані.

Покупцю роз`яснено, що він зобов`язаний до моменту викупу земельної ділянки, на якій розташований Об`єкт приватизації, належним чином оформити право користування цією земельною ділянкою.

Згідно п. 3.1 Договору купівлі - продажу ціна об`єкта приватизації становить 992 286,50 грн. (без ПДВ), сума ПДВ - 198 457,30 грн., разом 1 190 743,80 грн., у тому числі ПДВ.

За змістом пункту 7.2 Договору купівлі - продажу покупець зобов`язався, у тому числі, протягом трьох місяців викупити зазначену земельну ділянку (кадастровий номер :295258:0010), на якій розташований об`єкт приватизації (відчуження) за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки.

Аналогічна умова закріплена у додатку № 1 до наказу КП "Регіональний центр розвитку послуг" від 20.07.2021 року № 28, що визначає стартову ціну та умови продажу об`єкта малої приватизації спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області - об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 38.

Одночасно у розділі "Інформаційне повідомленні про приватизацію об`єкта малої приватизації - об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 38" додатку № 2 до наказу КП "Регіональний центр розвитку послуг" від 20.07.2021 № 28 міститься інформація про земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт приватизації, зокрема, дані про балансову (ринкову) вартість, що становить 7 143 000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість) згідно зі звітом про експертну грошову оцінку від 18.02.2021 року.

Цим же пунктом 7.2 Договору купівлі - продажу ПП "Еліт Інвест Агро" зобов`язалося, зокрема, протягом десяти днів з дня укладення договору компенсувати КП "Регіональний центр розвитку послуг" витрати, понесені у зв`язку з підготовкою до приватизації об`єкта, у тому числі стосовно оформлення землевпорядної документації (за проведення рецензування звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки - 1000 грн., за здійснення експертної грошової оцінки земельної ділянки 5000 грн., за землевпорядне проектування відносно виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок - 7750 грн.); у разі невиконання ПП "Еліт Інвест Агро" своїх зобов`язань договір підлягає розірванню у встановленому законодавством порядку; у такому випадку ПП "Еліт Інвест Агро" повинне повернути об`єкт приватизації та земельну ділянку під ним до спільної власності територіальних громад області за актом приймання-передачі, відшкодувати обласній раді збитки, завдані унаслідок невиконання договору, а також воно втрачає право на повернення коштів, що одержані від продажу об`єкта приватизації та земельної ділянки.

Так, 08.10.2021 року КП "Регіональний центр розвитку послуг" за актом приймання-передачі об`єкту незавершеного будівництва передало ПП "Еліт Інвест Агро" реалізований об`єкт - Об`єкт незавершеного будівництва по вул. Шульгіних, 38 у м. Кропивницький.

Як вбачається зі змісту наявних в матеріалах справи Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2021 року та 07.03.2023 року, позивач зареєстрував право власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 38. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу від 08.10.2021 року, серія та номер: 4253, виданий 08.10.2021 року, видавник: Бабіч Л.Ю., приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу.

Відповідно до частини 8 статті 128 Земельного кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Рішення органу місцевого самоврядування про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться організаціями, які мають відповідну ліцензію на виконання цього виду робіт, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про оцінку земель" експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов`язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Згідно з отриманим від КП «Регіональний центр розвитку» звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки (загальна площа 11701 кв.м (1,1701 га), кадастровий номер :29:258:0010, призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 36, дата оцінки - 18.02.2021 року, строк дії 12 місяців з дати оцінки, ринкова вартість земельної ділянки становить 7 143 000,00 грн.

З метою перевірки правильності розрахунку ринкової вартості земельної ділянки позивач отримав довідку від 18.10.2021 про оціночну вартість нерухомості відносно земельної ділянки, відповідно до якої оціночна вартість земельної ділянки становить 2 119 185,78 грн., а також враховуючи різницю у вартості земельної ділянки замовив рецензію на звіт про експертну оцінку.

Відповідно до отриманої позивачем рецензії від 27.10.2021 на Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки (вих. №VR211025-001 - R/1) останній не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Не погоджуючись із ринковою вартістю земельної ділянки в розмірі 7 143 000 грн., визначеної на підставі Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (загальна площа 11701 кв.м (1,1701 га), кадастровий номер :29:258:0010, призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 36, дата оцінки - 18.02.2021 року, строк дії 12 місяців з дати оцінки, позивач звернувся до Господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг" про тлумачення пункту 7.2 Договору купівлі-продажу, укладеного 08.10.2021 року між КП "Регіональний центр розвитку послуг" та ПП "Еліт Інвест Агро", посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л. Ю. та зареєстрованого у реєстрі № 4253, відповідно до якого: "Покупець зобов`язується протягом трьох місяців викупити зазначену земельну ділянку (кадастровий номер :29:258:0010, на якій розташований об`єкт приватизації (відчуження), за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки", в частині порядку визначення викупної ціни відповідної земельної ділянки, з покладанням на відповідача судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 28.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/3575/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Також ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 31.12.2021 року, яка залишена без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2022 року, задоволено заяву Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" про забезпечення позову від 30.12.2021 року. До вирішення справи по суті вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 7.2 Договору купівлі-продажу, укладеного 08.10.2021 року між Комунальним підприємством "Регіональний центр розвитку послуг" та Приватним підприємством "Еліт Інвест Агро", посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. та зареєстрованого у реєстрі №4253, а саме в частині обов`язку Приватного підприємства "Еліт Інвест Агро" протягом трьох місяців викупити земельну ділянку (кадастровий номер :295258:0010), на якій розташований об`єкт приватизації (відчуження), за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки, про тлумачення умов п. 7.2 Договору в частині порядку визначення викупної ціни відповідної земельної ділянки та заявою про забезпечення позову.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.12.2022 року по справі № 912/3575/21, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2023 року та постановою Верховного Суду від 11.07.2023 року, у задоволені позову відмовлено.

При цьому відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили з висновків про недоведеність позивачем тверджень про те, що пункт договору, який він просить розтлумачити, містить невизначеності і незрозумілості буквального значення слів і понять, які можуть перешкоджати сторонам виконувати договір або які б могли бути усунуті шляхом їх тлумачення у судовому порядку; при цьому доводи позивача фактично зводяться до незгоди із ринковою вартістю земельної ділянки, а спосіб тлумачення договору, запропонований позивачем, по суті є внесенням змін до спірного пункту договору.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, оскільки об`єкт незавершеного будівництва був придбаний в процесі приватизації, а також приписи частини 11 статті 120 Земельного кодексу України зобов`язують позивача здійснити викуп земельної ділянки, як і умови Договору купівлі-продажу відповідного об`єкту, Приватне Підприємство «Еліт Інвест Агро» 4 (чотири) рази зверталось із відповідними клопотаннями до власника земельної ділянки, а саме Кіровоградської обласної ради: із заявою (клопотанням) від 21.12.2021 року, в задоволенні якої відповідачем було відмовлено листами від 31.12.2021 року № 01-32/907-1 та від 20.01.2022 року № 01-32/177-1, з посиланням на наявність судового спору щодо тлумачення умов пункту 7.2 Договору купівлі - продажу, а також про розгляд звернення щодо викупу земельної ділянки після завершення розгляду справи щодо тлумачення пункту 7.2. договору в суді; із заявою (клопотанням) від 17.10.2022 року, в задоволенні якого відповідачем було відмовлено листом від 31.10.2022 року №01-32/1604-1 через наявність судового спору у справі № 912/3575/21 про тлумачення умов пункту 7.2 Договору купівлі - продажу та передчасність звернення позивача; із заявою (клопотанням) від 08.11.2022 року, в задоволенні якої відповідачем листом від 18.11.2022 року №01/32/1721-1 відмовлено з посиланням на необхідність відчуження спірної земельної ділянки виключно на конкурентних засадах (на земельних торгах) згідно ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України; із заявою (клопотанням) від 19.05.2023 року, в задоволенні якої відповідачем листами б/н від 15.06.2023 року та від 21.06.2023 року №01-32/983-1, в задоволенні якої було відмовлено відповідачем з посиланням на невиконання позивачем як покупцем умов Договору купівлі - продажу в частині викупу протягом трьох місяців земельної ділянки, на якій розташований об`єкт приватизації, за вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки, що є підставою для розірвання Договору купівлі - продажу об`єкта приватизації в судовому порядку.

При цьому рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2023 року у справі №912/1653/23 за позовом КП «Регіональний центр розвитку послуг» до ПП «Еліт Інвест Агро» про розірвання договору купівлі-продажу від 08.10.2021 року, укладеного між сторонами, та зобов`язання ПП «Еліт Інвест Агро» повернути об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 8356 кв.м, у тому числі каркас цегляної трьохповерхової будівлі загальною площею 8241 кв.м (з цокольним поверхом та підвалом), каркасно-цегляний перехід на цегляних колонах в рівні другого поверху загальною площею 115 кв.м, розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Шульгіних, буд. 38, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2024 року у справі № 912/1653/23 залишено без змін рішення Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2023 року.

Зокрема, суд апеляційної інстанції погодився з висновком господарського суду про те, що дії відповідача - ПП «Еліт Інвест Агро» з часу укладення спірного договору були направлені на його виконання, а підстав стверджувати про бездіяльність останнього чи спроби ухилитися від такого виконання немає, відтак у позивача відсутні підстави вимагати розірвання Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та повернення цього об`єкта позивачу, оскільки однією з обставин, що підлягає доказуванню під час розгляду справ про розірвання договорів на підставі статті 651 Цивільного кодексу України є шкода, будь-яких обґрунтувань щодо характеру та розміру якої, а також відповідних доказів позивачем не наведено та не надано.

Позивач зазначає, що ПП «Еліт Інвест Агро» як покупець чотири рази намагалося викупити земельну ділянку у відповідача, кожний раз отримуючи відмову з різних підстав, що, на думку позивача, зумовлено невірним розумінням та застосуванням земельного законодавства з боку Кіровоградської обласної ради, яка в даній ситуації була зобов`язана продати земельну ділянку позивачу в силу імперативних вимог законодавства, а саме виходячи з приписів ч. 2 ст. 134 та ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України, які передбачають імперативний обов`язок власника об`єкта незавершеного будівництва викупити відповідну земельну ділянку, і такий викуп має здійснюватися без проведення торгів, а також безумовну можливість власника об`єкта незавершеного будівництва отримати право на земельну ділянку під таким об`єктом в позаконкурсному порядку (без проведення торгів) на підставі ч.2 ст.134 Земельного кодексу України.

Таким чином позивач наголошує про необхідність дотримання принципу єдності земельної ділянки та розташованої на ній нерухомості, а також наявність законних очікувань покупця об`єкта незавершеного будівництва, у зв`язку з чим звернувся з позовними вимогами про:

- визнання незаконною бездіяльності Кіровоградської облради щодо непроведення експертної грошової оцінки Земельної ділянки, як того вимагають ч.11 ст.120 та ч.3 ст.128 ЗК України, оскільки, як зазначає позивач, відповідачем жодного рішення про відмову у передачі Земельної ділянки на сесії не прийнято;

- зобов`язання Кіровоградську облраду забезпечити проведення експертної грошової оцінки для передачі Земельної ділянки у власність позивачу;

- зобов`язання Кіровоградську облраду винести на розгляд чергової сесії, включити до порядку денного пленарного засідання та розглянути питання щодо передачі Земельної ділянки у власність позивачу, оскільки вчинення таких процедурних дій є обов`язковим для передачі у власність Земельної ділянки позивачу;

- зобов`язання Кіровоградську облраду передати у власність позивача Земельну ділянку на підставі ч.11 ст.120 та ч.2 ст.134 Земельного кодексу України, що, на переконання позивача, повністю поновлює його порушені права.

При цьому, як зазначено позивачем в позовній заяві, задоволення такої позовної вимоги не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, позаяк згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі № 807/2076/17, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов орган зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст.13, 19 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатом аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

У свою чергу, за статтею 128 Земельного кодексу України:

- продаж юридичним особам земельних ділянок комунальної власності провадиться, з-поміж інших, органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень (частина 1);

- юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації; у заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (частина 2);

- орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (частина 3);

- рішення місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки; укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, здійснюється відповідно до порядку, визначеного частиною 1 цієї статті (частина 6).

Отже, наведеними правовими положеннями встановлений порядок набуття права на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт приватизації, а саме шляхом передачі такої земельної ділянки у власність набувачу та за результатами вчинення вказаних послідовних дій. При цьому, як зазначено в рішенні у справі № 912/1653/23, у випадку приватизації об`єкта земельна ділянка передається у власність, а не у користування, а тому визначений у пункті 1.7. Договору купівлі - продажу обов`язок оформити право користування до моменту викупу не відповідає вказаним правовим положенням.

Також суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено одночасної наявності двох видів прав на земельну ділянку на двох різних титулах (володіння і користування).

Згідно з частиною 2 статті 122 Земельного кодексу України обласні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

За частиною 1 статті 127 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок комунальної власності юридичним особам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, пунктом 21 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відтак, викуп земельної ділянки включає комплекс взаємопов`язаних, послідовних дій як потенційного її покупця (подачі заяви про викуп з наданням необхідних документів та висловленням згоди на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки), так і продавця (прийняття відповідним органом рішення про викуп/відмову), а також укладення ними договору купівлі-продажу.

Наразі, саме обставинами ухилення органу місцевого самоврядування - Кіровоградської обласної ради як органу, який діє від імені власника спірної земельної ділянки, площею 1,1701 га - територіальної громади сіл, селищ, міста Кіровоградської області, від проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та передачі у власність позивача останній обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди землі, зареєстрованого відповідно до закону.

Відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У відповідності до частини 5 статті 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй як безпосередньо так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Згідно зі статтею 8 Земельного кодексу України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (п. «а»).

Дані норми закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі обласних рад як органів місцевого самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Виключна компетенція обласних рад означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції таких рад.

Виходячи зі змісту п. 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року № 44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" майном у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як зазначено в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Тобто, у зв`язку з прийняттям такого ненормативного акту виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини 2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

За приписами ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні акти та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою (ч. 6 ст. 60 вказаного Закону).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з аналізу наведених правових норм вбачається, що реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі комунальної власності, Кіровоградська обласна рада зобов`язана діяти виключно в межах наданих їй повноважень та в інтересах її територіальної громади, дотримуючись приписів законодавства України у своїй діяльності.

Територіальні громади у відповідності до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України є учасниками цивільних відносин, діючи у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуваючи та здійснюючи цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (статті 169 та 172 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таке положення законодавства спрямоване на забезпечення принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована), закріплений у положеннях статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 ЦК України (тут і далі - в редакціях, чинних момент набуття відповідачем 2 у власність нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці).

Так, за частинами першою, другою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містить стаття 377 ЦК України, відповідно до положень якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 921/158/18).

За приписами частини дев`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому слід зазначити, що спірна земельна ділянка не є вільною, адже знаходиться під об`єктом незавершеного будівництва по вул. Шульгіних, 38 у м. Кропивницький, загальною площею 8356 кв.м, що перебуває у власності позивача, який є зацікавленою особою в оформленні права власності на земельну ділянку.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, в т.ч. землі ? (пункт «б»).

Згідно із частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Так, згідно наявних матеріалів справи цільовим призначенням земельної ділянки кадастровий номер :29:258:0010, площею 1,1701 га - для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року у справі №912/985/23 за позовом керівника Кропивницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до Кіровоградської обласної ради та Комунального підприємства «Регіональний центр розвитку послуг» про визнання недійсним рішення Кіровоградської обласної ради в частині припинення права постійного користування земельною ділянкою та скасування державної реєстрації, що не оскаржувалось та набрало законної сили, задоволено позовні вимоги та визнано недійсним п. п. 2, 3 рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Кіровоградської обласної ради № 505 від 08 червня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» в частині припинення права постійного користування земельною ділянкою :29:258:0010 площею 1,1701 га, за адресою: м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 36 комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» (п. 2 рішення) та передання зазначеної земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг» (п. 3 рішення), скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування за Комунальним підприємством «Регіональний центр розвитку послуг» на земельну ділянку площею 1,1701 га під кадастровим номером :29:258:0010, яка розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Шульгіних, 36, здійснену державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Москаленком Г.В. від 23.07.2018 року під № 42173545.

Як зазначено в рішенні суду у справі № 912/985/23, свого правового статусу, як об`єкт освіти, спірна земельна ділянка набула з моменту передання її у постійне користування навчальному закладу за Державним актом на право постійного користування землею, серії КР, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 459 від 04.11.2003 року.

Таким чином, у справі № 912/985/23 суд дійшов висновку, що земельна ділянка кадастровий номер :29:258:0010, площею 1,1701 га, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :29:258:0001, площею 17 886,60 кв.м. за адресою м. Кіровоград, вул. Калініна (Шульгіних), 36, переданої в постійне користування Комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» (як правонаступнику), є об`єктом освіти, має використовуватись виключно в освітніх цілях та не може бути вилучена для інших цілей.

Рішенням дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Кіровоградської обласної ради № 505 від 08 червня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості», комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» затверджено документацію із землеустрою та припинено право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :29:258:0010 площею 1,1701 га.

Цим же рішенням зазначену земельну ділянку передано в постійне користування Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг».

Наразі, ухвалюючи рішення у справі № 912/985/23 суд дійшов висновку, що приймаючи рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Кіровоградської обласної ради № 505 від 08 червня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» в частині припинення права постійного користування земельною ділянкою комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» (п. 2 рішення) та в частині передання зазначеної земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг» (п. З рішення) Кіровоградська обласна рада порушила вимоги ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 80 Закону України «Про освіту», ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту» та незаконно вивела з постійного користування вказаного навчального закладу земельну ділянку.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року у справі № 912/985/23 за результатами звернення Кіровоградської обласної ради з відповідною заявою до державного реєстратора реєстраційний запис про право КП «Регіональний центр розвитку послуг» постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :29:258:0010 у Державному реєстрі речових прав скасований.

Зокрема, в матеріалах справи наявний лист Комунального позашкільного начального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» № 106/01-18 від 13.03.2024 року з повідомленням про оформлення останнім 20.02.2024 року у визначеному законодавством порядку на підставі рішення Кіровоградської обласної ради № 426 від 21.12.2023 року права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :29:258:0010, площею 1,1701 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, до якого доданий відповідний витяг з Державного реєстру речових прав про держану реєстрацію 20.02.2024 року права постійного користування спірною земельною ділянкою із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти за Комунальним позашкільним начальним закладом «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості».

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Європейський суд з прав людини також вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95 від 28 жовтня 1999 року, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11 від 29 листопада 2016 року, § 123). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92 від 22 листопада 1995 року, § 36).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами частини 4 статті 75 ГПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи, тощо.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 922/2391/16.

Таким чином, оскільки факти, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року у справі № 912/985/23, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню та можуть бути спростовані не інакше як шляхом скасування відповідного судового рішення, суд констатує про протиправність виведення з постійного користування навчального закладу спірну земельну ділянку за наслідками прийняття Кіровоградською обласною радою неправомірного рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою Комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» та порушення права останнього на користування землею, що в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України має преюдиційне значення для даної справи та не підлягає повторному доказуванню.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини свідчать, що станом на час розгляду справи № 912/1457/23 по суті спірна земельна ділянка передана у постійне користування Комунальному позашкільному начальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості», з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права постійного користування за Комунальним підприємством «Регіональний центр розвитку послуг».

Суд зазначає, що відповідно ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладу відносяться будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

Заклад позашкільної освіти самостійно розпоряджається коштами, одержаними від господарської та іншої діяльності відповідно до його статуту. Заклад позашкільної освіти безоплатно користується земельними ділянками, на яких він розташований, та несе відповідальність за раціональне використання і відновлення природних ресурсів. Заклади позашкільної освіти можуть набувати у власність, брати у постійне користування або в оренду земельні ділянки, на яких вони розміщуються, у порядку відповідно до земельного законодавства.

За приписами ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту» основні фонди, земельні ділянки та інше майно закладу позашкільної освіти не підлягають вилученню, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 917/1934/17, від 15.06.2018 у справі № 906/164/17 об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 справі № 917/1173/22.

При цьому суд наголошує на уставлених правових висновках з питання використання майна, яке входить до складу об`єкта освіти (навчального закладу державної або комунальної форми власності), але використовується не за освітнім (цільовим) призначенням, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 року у справі № 906/164/17, від 25.07.2018 року у справі № 906/143/17, від 10.10.2018 року у справі № 917/1934/17, від 31.05.2023 у справі № 908/3168/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про освіту» передбачено, що заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та / або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, може бути вкладом у спільну діяльність або використане відповідно до статті 81 цього Закону (ст. 80 Закону України «Про освіту»).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 Закону України «Про освіту» майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

За приписами ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства, тобто встановлено законодавчу заборону використання його з іншою метою.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17, постановах Верховного Суду від у справах № 905/1266/17, від 10.04.2018 року № 906/165/17, від 04.07.2018 року № 902/653/17, від 14.04.2021 року № 917/782/20, від 15.06.2018 року № 906/164/17, від 05.08.2020 року № 913/152/18, з урахуванням положень п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання.

Таким чином, невикористання певного приміщення чи земельної ділянки навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти.

Відтак, як зазначалось судом вище, у справі № 912/985/23 суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка протиправно передана в постійне користування Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг», використовується не за освітнім призначенням та в цілях, не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, позаяк свого правового статусу як об`єкт освіти спірна земельна ділянка набула з моменту передання її у постійне користування навчальному закладу за Державним актом на право постійного користування землею, серії КР, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради № 459 від 04.11.2003 року.

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених в рішенні Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року у справі № 912/985/23, яке набрало законної сили, суд зазначає, що земельна ділянка кадастровий номер :29:258:0010, площею 1,1701 га, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :29:258:0001, площею 17 886,60 кв.м. за адресою м. Кіровоград, вул. Калініна (Шульгіних), 36, переданої в постійне користування Комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» (як правонаступнику), є об`єктом освіти, має використовуватись виключно в освітніх цілях та не може бути вилучена для використання не за освітнім призначенням, зокрема, з метою передачі у приватну власність позивачу - ПП «Еліт Інвест Агро».

Отже, враховуючи вищенаведене, а також той факт, що на час розгляду справи № 912/1457/23 по суті спірна земельна ділянка передана в постійне користування Комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» відповідно до цільового призначення для обслуговування будівель закладів освіти, посилання позивача на наявність підстав для отримання права на спірну земельну ділянку в позаконкурсному порядку, а також необхідність проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та розгляд Кіровоградською обласною радою як органом місцевого самоврядування та розпорядником земель комунальної власності питання щодо передачі позивачу права власності на земельну ділянку є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :295258:0010 до майна комунального закладу освіти та враховуючи викладені вище за судовими рішеннями обставини протиправності затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок Комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» в частині припинення права постійного користування земельною ділянкою та передачі зазначеної земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг» і реєстрації за останнім, за відсутності підстав для припинення права Комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» постійного користування земельною ділянкою площею 1,1701 га, виходячи з положень ст. 120, 134 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України та наявного виключного права Кіровоградської обласної ради розпорядження землями комунальної власності, до яких відноситься спірна земельна ділянка, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 910/1255/20.

В свою чергу, встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 статті 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наразі сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Згідно з положеннями статей 2, 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Аналіз норм ст. 124, 134 Земельного кодексу України дає підстави стверджувати, що вони прямо пов`язують надання земельної ділянки на позаконкурсних засадах саме з розташуванням на цій земельній ділянці об`єктів нерухомого майна.

При цьому суд зазначає, що відповідно до вищенаведених положень чинного законодавства вирішення питання про передачу у власність юридичній (фізичній) особі земельної ділянки із земель комунальної власності, у тому числі встановлення ціни її продажу, є виключним правом органу місцевого самоврядування, яке реалізується останнім у межах його повноважень шляхом прийняття відповідного рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 року у справі № 922/4192/16.

Суд констатує, що покупець, звертаючись за наслідками придбання об`єкта незвершеного будівництва до органу місцевого самоврядування щодо викупу земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт його власності, законно вважав, що діє добросовісно і правомірно, оскільки був впевнений в тому, що має право на придбання земельної ділянки на позаконкурсній підставі, в тому числі враховуючи преюдиційність рішення судів. Зокрема, у справі № 912/1653/23, в якій ПП "Еліт Інвест Агро" довело вчинення дій, які залежали від нього та які необхідні для виконання зобов`язань за пунктом 7.2 Договору купівлі - продажу, відсутність вини покупця у незавершені процедури купівлі-продажу земельної ділянки через неприйняття Кіровоградською обласною радою рішення про викуп та укладення договору купівлі-продажу, та, як наслідок відсутність підстави для розірвання спірного договору та для повернення об`єкту приватизації.

Відтак, за наявності виключних повноважень органу місцевого самоврядування щодо встановлення умов приватизації, викупу земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт, визначення вартості земельної ділянки та ухвалення необхідних для їх реалізації рішень, а також прийнятих Кіровоградською обласною радою відповідних рішень (індивідуальних актів) та судових рішень, які набрали законної сили, у позивача як покупця при зверненні до відповідача щодо викупу земельної ділянки відсутній обов`язок перевірки правильності правового статусу актів відповідача щодо приватизації майна, визначення умов продажу та цільового призначення земельної ділянки.

Пунктом 21 рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" суд акцентує увагу на рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії", виходячи зі змісту пунктів 32- 35 якого, звертаючись із заявою до уповноважених органів та, виконуючи визначені чинним законодавством умови, та, дотримуючись відповідного порядку, відповідач мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 року ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Окрім цього суд наголошує, що згідно з принципом «належного урядування» ризик будь - якої помилки державного органу має покладатися на саму державу і такі помилки, за загальним правилом, не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

ЄСПЛ вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Наразі, судом поряд з урахуванням рішення Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2023 року у справі № 912/1653/23, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2024 року та набрало законної сили, яким відмовлено Комунальному підприємству «Регіональний центр розвитку послуг» у розірванні Договору купівлі - продажу від 08.10.2021 року та повернення об`єкта незвершеного будівництва, також береться до уваги наявність преюдиційного рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року у справі № 912/985/23, за наслідками якого передано в користування земельну ділянку Комунальному позашкільному навчальному закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» та скасовано реєстрацію права постійного користування за Комунальним підприємством «Регіональний центр розвитку послуг», тобто одночасна наявність таких судових рішень ставить позивача в положення правової невизначеності в частині можливості реалізації права власності на нерухоме майно.

В контексті вищенаведеного, враховуючи предмет та підстави даного позову, якими визначаються правомочності суду щодо вирішення предмету спору в межах даної справи, суд зазначає, що позивач не позбавлений в подальшому права та можливості з урахуванням рішень судів, пов`язаних зі спірними правовідносинами, захистити свої права та інтереси як способами, передбаченими п.п. 2, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, абз. 2, 6, 11 ч. 2 ст. 20 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також у зв`язку з відсутністю фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання протиправною оскаржуваної бездіяльності органу місцевого самоврядування і настання відповідних юридичних наслідків, зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 06 березня 2025 року.

Суддя А.М. Селівон