ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27.12.2024р. Справа №905/1635/24
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», м.Івано-Франківськ
до боржника Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок №67 «Цукерка» Маріупольської міської ради Донецької області», м.Маріуполь Донецької області
Суддя Левшина Г.В.
Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне.
За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 вказаного кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Судом в ухвалі від 23.12.2024р. у справі №905/87/24 було встановлено, що через присутність у правовідносинах третьої сторони вимога заявника не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, у зв`язку з чим суд застосував припис п.1 ч.1 ст.175 ГПК України до поданої заяви за аналогією закону. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню на підставі п.4 ч.1 ст.152 ГПК України.
Таким чином, аналогічна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», м.Івано-Франківськ до Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок №67 «Цукерка» Маріупольської міської ради Донецької області», м.Маріуполь Донецької області про видачу судового наказу вже розглянута судом.
В силу норм п.7 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини.
Відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», м.Івано-Франківськ на підставі п.7 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ч.2 ст.151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст.12, 147, 148, 152 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвалу складено та підписано 27.12.2024р.
Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку ст.ст.255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина