ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31.12.2024м. ДніпроСправа № 904/5698/24

Суддя Ліпинський О.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тір Сервіс Дніпро", м. Дніпро

до відповідача-1: Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ

відповідача-2: Головного сервісного центру МВС , м. Київ

про визнання права власності на транспортний засіб вартістю 2 067 204,62 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тір Сервіс Дніпро" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (надалі - Відповідач-1) Головного сервісного центру МВС (надалі - Відповідач-2) в якому просить суд визнати право власності на транспортний засіб VOLVO ХС, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 вартістю 2 067 204 грн. 62 коп.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до умов договору фінансового лізингу № DNA1FLOWWW5EХ-1 від 01.12.2020, який було укладено між Відповідачем-1 (Банком - Лізингодавцем) та Позивачем (Лізингоодержувачем), сторони в повному обсязі виконали свої договірні зобов`язання, зокрема, Позивач сплатив всі лізинові та інші платежі за цим договором, а Відповідач-1 передав у власність Позивача транспортний засіб VOLVO ХС, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 вартістю 2 067 204,62 грн. Після набуття права власності на предмет лізингу, Позивач оформив заявку про перереєстрацію транспортного засобу та надав всі передбачені документи до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, однак останній грубо порушив право власності Позивача, відмовивши у здійсненні перереєстрації транспортного засобу.

За доводами Позивача, зазначені обставини свідчать про невизнання Відповідачем-2 права власності Позивача на спірне майно, що є підставою для визнання відповідного права в судовому порядку, відповідно до ст. 392 ЦК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3 028,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Так, у позовній заяві Позивачем заявлено вимогу майнового характеру, за яку підлягає сплаті судовий збір у розмірі 24 806, 46 грн. ( 2 067 204, 62 грн. х 1,5% х 0,8).

В якості доказів сплати судового збору Позивачем надано платіжну інструкцію №8088 від 05.12.2024 року на суму 31 008, 07 грн.

Відповідно до довідки канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області №445/24від 27.12.2024 року платіжна інструкція №8088 від 05.12.2024 року використана у справі №904/5328/24, суддя Рудь І.А.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2024 року Позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі № 904/5328/24 за позовом до АТ Комерційний Банк "Приватбанк" та Регіонального сервісного центру ГСМ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) про визнання права власності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Позивач не звертався до суду з заявою згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору сплаченого за платіжної інструкції №8088 від 05.12.2024 року.

Питання повторного використання платіжного документа при новому поданні позовної заяви, розглядалося Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 по справі №1540/3297/18 та від 12.10.2023 по справі №160/554/23, в яких суд касаційної інстанції звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

З урахуванням наведеного, платіжна інструкція №8088 від 05.12.2024 року не може бути прийнята судом в якості належного доказу оплати судового збору за подання позову у даній справі

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до змісту п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, якщо позов подано до кількох відповідачів, позовна заява, крім іншого повинна містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вище встановлено судом, даний позов подано до кількох відповідачів - Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" та Головного сервісного центру МВС, у той же час, позов не містить змісту позовних вимог щодо кожного з них.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява подана Позивачем без додержання вимог ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 162, 164, 174, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу протягом 7 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви та надати:

- докази сплати судового збору в розмірі 24 806,46 грн.

- зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Роз`яснити Позивачу, що в разі невиконання вимог щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, така заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ліпинський