ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. ЧернівціСправа № 926/2930/24

Суддя Володимир Байталюк, за участю помічниці судді Олесі Віщук розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ»

до приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС»

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 203464,38 грн

без повідомлення (виклику) сторін

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, ) звернулося з позовом до приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421, Чернівецька область, Глибоцький район, с. Йорданешти, вул. Корней, буд. 24, ) у змісті якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 160000,00 грн, пеню у розмірі 19225,78 грн, 3 % річних у розмірі 2136,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 12102,40 грн за неналежне виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки № 10/06/24 від 10.06.2024 та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

2. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Байталюку В. Д.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд зазначає про належне ним виконання обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляду справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2024 в електронній формі до Електронного кабінету відповідача, та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Згідно частин п`ятої та сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі Положення про ЄСІТС) затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, ухвала суду від 25.11.2024 була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 25.11.2024 та доставлена до електронного кабінету 25.11.2024 о 15:21 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Згідно з пунктом 42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).

Як вбачається із матеріалів справи відповідачу надіслано ухвалу від 25.11.2024 Господарського суду Чернівецької області до Електронного кабінету та доставлено до електронного кабінету 25.11.2024 о 15:21 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників про розгляд справи.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомляв.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено учасникам справи необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосоване ним законодавство.

10.06.2024 між ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (продавець) та ПП «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (покупець) було укладено Договір поставки № 10/06/24 (далі Договір), відповідно до якого продавець прийняв на себе зобов`язання поставити покупцеві товар сіль, а останній в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до пункту 2.1 Договору кількість, ціна, строк, загальна сума поставок окремих партій товару визначаються сторонами в процесі діяльності і відображаються в рахунках, накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.4 Договору, оплата за отриманий товар відбувається шляхом 100% попередньої оплати товару, в строк, зазначений в рахунку, якщо сторони не обумовили інше. Оплата за товар здійснюється в гривнях на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у Договорі. Моментом оплати товару є дата надходження коштів у повному обсязі на розрахунковий рахунок продавця.

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до пункту 6.1 Договору у випадку порушення покупцем строків виконання зобов`язання щодо прийняття і оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Згідно пункту 9.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу сіль таблетовану на загальну суму 198400,08 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 940 від 12.06.2024.

09.10.2024 позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості в сумі 224550,84 грн, яка була отримана представником відповідача 11.11.2024 наручно, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, матеріали справи містять Акт звірки взаємних розрахунків за 9 місяців 2024 року на загальну суму 198400,08 грн, який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

21.10.2024 відповідач вартість одержаного товару оплатив частково на загальну суму 38400,08 грн, а відтак, сума основного боргу становить 160000,00 грн, які відповідач не сплатив за отриманий товар.

Відповідач свій обов`язок щодо оплати товару не виконав, внаслідок чого заборгував позивачу 193464,38 грн, в тому числі: основну заборгованість у сумі 160000,00 грн, пеню у сумі 19225,78 грн, інфляційні втрати у сумі 12102,40 грн та 3 % річних у сумі 2136,20 грн.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини шостої статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором у визначений строк не оплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день розгляду справи, складає 160000,00 грн за отриманий товар.

Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 160000,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина четверта статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

У випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 6.1 Договору).

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати товару, позивач нарахував відповідачу:

- пеню у загальному розмірі 19225,78 грн;

- інфляційні втрати у загальному розмірі 12102,40 грн;

- 3 % річних у загальному розмірі 2136,20 грн.

Отже, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати товару, позивач на підставі пункту 6.1 Договору та частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що він здійснений вірно, а тому до стягнення з відповідача підлягає 3 % річних в сумі 2136,20 грн, інфляційні втрати в сумі 12102,40 грн та пеня в сумі 19225,78 грн.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів у спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 160000,00 грн основного боргу, 19225,78 грн пені, 2136,20 грн 3 % річних та 1212,40 грн інфляційних втрат обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечуються, підтверджуються наявними доказами та підлягають задоволенню.

При вирішенні клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тотожне правило містить й частина перша статті 221 Господарського процесуального кодексу України, за якою, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В той же час, частина восьма статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначає, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що докази, які б підтверджували розмір понесених позивачем судових витрат, мали б бути долучені стороною до позовної заяви в момент її подання.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та дотримання критеріїв, передбачених частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищезазначене, суд констатує, що позивачем не надано жодного належного доказу (договорів, рахунків, тощо), а матеріали справи не містять таких доказів, які б підтверджували понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір. У зв`язку з чим, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи обґрунтованість позову, судовий збір в розмірі 3028,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ».

Решта судового збору в сумі 23,96 грн сплаченого позивачем при поданні позовної заяви підлягає поверненню позивачу відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В :

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ» до приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 193464,38 грн задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421, Чернівецька область, Глибоцький район, с. Йорданешти, вул. Корней, буд. 24, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, ) заборгованість в сумі 193464,38 грн з яких: 160000,00 грн основний борг, 12102,40 грн інфляційні втрати, 19225,78 грн пеня та 2136,20 грн 3 % річних. Також судовий збір в сумі 3028,00 грн.

3. В частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн відмовити.

4. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, ) з державного бюджету України зайво сплачений за платіжною інструкцією № 1380 від 13.11.2024 судовий збір в розмірі 23,96 грн.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, ).

Відповідач приватне підприємство «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421, Чернівецька область, Глибоцький район, с. Йорданешти, вул. Корней, буд. 24, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/