ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. м. Київ Справа № 911/149/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Коваленко М.М. розглянув матеріали справи

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква

09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярмаркова, будинок 1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті»

09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Олеся Гончара, будинок 1А/42А, офіс 817,

за участі Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону

про розірвання договору оренди

за участі представників сторін:

позивача Бака О.І.; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 від 04.08.1995, витяг з наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква від 15.11.2022 №68-К, положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква від 27.10.2023 №364, довіреність від 07.10.2024 №3760;

відповідача - Коваль О.П., посвідчення адвоката України №7247/10 від 07.12.2018, ордер серія АІ №1560288 від 03.03.2024;

прокурор - Рудяк А.М., службове посвідчення №079113 від 11.03.2024;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №104/24 від 18.01.2024) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Товариства з обмеженою відповідальністю Фіа Сіті про визнання розірваним договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Біла Церква та Товариством з обмеженою відповідальністю Фіа Сіті укладений договір оренди нерухомого військового майна від 10.01.2020 №76, який за вимогою позивача може бути розірваним, позивачем надіслана така вимога відповідачу, яка ним проігнорована.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.03.2024.

У судове засідання 05.03.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 05.03.2024 відповідно до пункту 12 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України суд встановив відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.03.2024 відкладено підготовче засідання на 02.04.2024 о 14:40.

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли додаткові пояснення у справі від позивача (вх.№3086/24 від 22.03.2024).

У судове засідання 02.04.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

З урахуванням усних пояснень представників сторін у судовому засіданні 02.04.2024 суд дійшов висновку про продовження відповідачу строку на подання відзиву, позивачу - строку на подання відповіді на відзив та відповідачу - строку на подання заперечень на відповідь на відзив.

З огляду на двозначність формулювань позовної заяви та неоднозначності пояснень позивача щодо цієї двозначності, що подані на вимогу суду, суд дійшов висновку про необхідність уточнення позивачем визначеного ним у позові способу захисту права: розірвання договору чи визнання договору розірваним.

Одночасно, суд роз`яснює позивачу, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено заявлення альтернативних позовних вимог і можливості позивача обирати між ними під час розгляду справи в залежності від тих чи інших обставин її розгляду або обрання судом однієї з вимог - в залежності від розуміння ним її більшої належності в даній справі та звертає увагу позивача, що відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, визначення позовних вимог є виключним правом позивача, що кореспондує його обов`язок не зловживати таким правом і реалізовувати таким чином, щоб його дії були зрозумілими іншим учасникам справи та суду.

Також суд звертає увагу позивача на можливість залишення позову без розгляду, в порядку частини 1, пункту 4 частини 2 статті 162, пункту 8 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, в разі подальшого ігнорування позивачем вимог суду про надання однозначного формулювання позовної вимоги.

З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2024 підготовче засідання відкладено до 30.04.2024 о 16:00.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№4068/24 від 16.04.2024).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№4076/24 від 16.04.2024).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшла заява про вступ у справу (вх.№5363/24 від 29.04.2024).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх.№5485/24 від 30.04.2024) про зняття з розгляду заяви про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) щодо однієї із вимог.

У судове засідання 30.04.2024 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні розглянуто заяву заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про вступ у справу (вх.№5363/24 від 29.04.2024).

Відповідно до частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із абзацом 1 частини 3 та пунктом 2 частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурором обгрунтований вступ у справу тим, що негативні наслідки спірних у справі правовідносин, що спричинені Квартирно-експлуатаційному відділу міста Біла Церква та Міністерству оборони України через неналежне виконання зобов`язать Товариством з обмеженою відповідальністю Фіа Сіті, є безпосередньою шкодою інтересам держави.

Суд встановив, що прокурором у заяві про вступ у справу (вх.№5363/24 від 29.04.2024) зазначені та обґрунтовані підстави представництва, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення такої заяви.

У судовому засіданні розглянуто заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) та клопотання (вх.№5485/24 від 30.04.2024) про зняття з розгляду заяви про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) щодо однієї із вимог.

Відповідно до частини 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частни 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За результатами розгляду в судовому засіданні заяви позивача про зміну предмету позову у господарській справі №911/149/24 (вх.№3705/24 від 08.04.2024) та клопотання (вх.№5485/24 від 30.04.2024) про зняття з розгляду заяви про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) щодо однієї із вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення у зв`язку із відповідністю вимогам статей 14, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України та підписанням цих заяв уповноваженими на вчинення таких процесуальних дій від імені позивача представниками, повноваження яких підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про встановлення та продовження сторонам процесуальних строків та відкладення підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.04.2024 допущено до участі у справі Білоцерківську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону; заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) у частині заявленої позовної вимоги про зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті» звільнити нежитлові примішення будівля інв. №137 - площею 67,20 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 70.00 кв.м, нежитлові примішення будівлі інв. №141 - площею 30,60 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 925,00 кв.м отримані в користування за договором оренди №76 від 10 січня 2020 року - залишено без розгляду; заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№3705/24 від 08.04.2024) у частині позовної вимоги про розірвання договору оренди - задоволено, постановлено здійснювати розгляд справи №911/149/24 за такими остаточними позовними вимогами: розірвати договір оренди нерухомого військового майна, розташованого в Білоцерківському гарнізоні за адресою: Київська область, м. Біла Церква, військове містечко №2 - нежитлові приміщення будівля інв. №137 - площею 67,20 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 70,00 кв.м, нежитлові приміщення будівлі інв. №141 - площею 30.60 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 925.00 кв.м за №76 від 10 січня 2020 року, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті», відкладено підготовче засідання у справі на 04.06.2024 о 16:40.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх.№5979/24 від 04.06.2024).

У судове засідання 04.06.2024 з`явились представник позивача, представник відповідача та прокурор.

У підготовчому засіданні 04.06.2024 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.

Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.06.2024 суд закрив підготовче провадження у справі №911/149/24 та призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 25.06.2024 о 16:00.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх.№6816/24 від 25.06.2024).

У судове засідання 25.06.2024 з`явились представник позивача та прокурор, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений за допомогою підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

Враховуючи клопотання відповідача про відкладення судового засідання (вх.№6816/24 від 25.06.2024) та відсутність заперечень інших учасників справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у даному судовому засіданні до 23.07.2024 о 14:00, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.06.2024 суд повідомив учасників справи про судове засідання з розгляду справи №911/149/24 по суті 23.07.2024.

У зв`язку із терміновою необхідністю перебування судді Саванчук С.О. в щорічній основній відпустці (наказ Голови Господарського суду Київської області від 15.07.2024 №126-ВП) ухвалою Господарського суду Київської області від 15.07.2024 судове засідання з розгляду справи №911/149/24 по суті відкладено на 13.08.2024 о 15:00.

У судове засідання 13.08.2024 з`явились прокурор, представники позивача та відповідача.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у даному судовому засіданні до 10.09.2024 о 15:20, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх.№9233/24 від 10.09.2024).

У судове засідання 10.09.2024 з`явились прокурор, представники позивача та відповідача.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у даному судовому засіданні до 24.09.2024 о 15:20, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 24.09.2024 з`явились прокурор, представники позивача та відповідача.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у даному судовому засіданні до 15.10.2024 о 16:00, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 15.10.2024 з`явились прокурор, представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 15.10.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, з урахуванням позицій всіх учасників справи та вимог чинного законодавства суд

встановив:

10.01.2020 за № 76 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті» як орендарем укладено договір оренди нерухомого військового майна, розташованого в Білоцерківському гарнізоні за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, військове містечко №2; житлові приміщення будівлі інв. №137 площею 67,20 кв. м та технічний майданчик інв. №б/н площею 70,00 кв.м; житлові приміщення будівлі інв. №141 площею 30, 60 кв.м та технічний майданчик інв. №б/н площею 925,00 кв.м (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення будівлі інв. №137 - загальною площею 67,20 кв.м та технічний майданчик інв. №б/н - загальною площею 70,00 кв. м, військове містечко №2, нежитлові приміщення будівлі інв. №141 - загальною площею 30,60 кв.м та технічний майданчик інв. № б/н - загальною площею 925,00 кв.м, військове містечко №2 (далі - майно), що знахолиться на балансі Квартирно - експлуатаційного відділу м. Біла Церква, розташованого за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вартість якого визначена на 30.06.2019 за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 954494,00 грн (без ПДВ).

Склад орендованого майна визначений згідно з актом інвентаризації (додаток №1 до договору), (пункт 1.2. договору).

Зазначене у пункті 1.1. договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення об`єктів, а саме (пункт 1.3. договору):

- нежитлове приміщення інв. №137 загальною площею 67,20 кв. м, що розташоване за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, військове містечко №2 - під розміщення кафе, барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- частина технічного майданчика інв. № б/н загальною площею 70,00 кв. м, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, військове містечко №2 - під розміщення кафе, барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- нежитлове приміщення інв. №141 загальною площею 30,60 кв. м, що розташоване за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, військове містечко №2 - під розміщення магазинів-складів.

- частина технічного майданчика інв. № б/н загальною площею 925,00 кв. м, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, військове містечко №2 - під розміщення магазинів-складів.

Відповідно до пункту 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Договір укладено на строк з 10 січня 2020 року до 10 грудня 2022 року.

Сторони погоджуються, що цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця в разі настання особливого періоду в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до законів України «Про оборону України» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 10.6.2. договору).

Відповідно до пунктів 10.6.3., 10.6.4. договору сторони узгодили, що цей договір розривається на вимогу орендодавця у разі необхідності у використанні орендованого нерухомого майна військового майна для потреб Збройних Сил України (формуванні (передислокації) військових частин, закладів, установ, Міністерства Оборони України та Збройних Сил України на території Білоцерківського гарнізону), відповідно рішень (наказів, директив та інше) Міністерства Оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України та за умови попереднього повідомлення орендаря за 30 календарних днів.

Вимога про розірвання договору доводиться до орендаря шляхом направлення орендодавцем цінного листа з описом.

Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку на який його було укладено, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутство орендаря, ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем, реалізації об`єкта оренди (пункт 10.7. договору).

На підставі акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 10.01.2020 об`єкти договору оренди № 76 передано орендодавцем орендарю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він передав відповідачу на підставі договору оренди нерухомого військового майна від 10.01.2020 №76 у строкове платне користування нерухоме майно об`єкти оренди, проте, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України настав особливий період, на підставі чого у позивача виникла потреба у поверненні в користування Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква як балансоутримувача зазначеного майна, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача листом з вимогою про дострокове розірвання договору оренди за вих.№3104 від 27.11.2023, що був направлений відповідачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (штрих-код поштового відправлення 657).

У зв`язку із тим, що від відповідача не надійшло письмової відповіді за підписом уповноваженого представника, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди.

У судових засіданнях, відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях відповідач проти позову заперечував та зазначав, що позов є безпідставним та необгрунтованим, у зв`язку з чим заявляє про відмову судом в його задоволенні, зокрема, з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» договір є продовженим на період воєнного стану та протягом чотирьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану, передумови для розірвання договору оренди відсутні, оскільки відповідач належним чином виконує свої зобов`язання за договором, а позивач не надав суду докази, а саме: накази, директиви чи інші рішення Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, які б підтверджували необхідність у використанні орендованого нерухомого майна для потреб Збройних Сил України, військових частин, закладів, установ Міністерства оборони України та Збройних Сил України на території Білоцерківського гарнізону, як передумови для ініціювання дострокового розірвання договору оренди з ініціативи орендодавця.

Також позивач звернувся до суду з цим позовом про розірвання договору в примусовому порядку передчасно, оскільки він не дотримався вимог частин 1-3 статті 188 Господарського кодексу України, відтак, на час подання позову та розгляду справи, права позивача не порушені.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що не тільки Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернувся з вимогою до суду про розірвання спірного договору оренди, а й Заступник керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури, позов якого розглядається в межах іншої справи № 911/824/24.

Білоцерківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону підтримала позицію позивача, просила суд позовні вимоги задовольнити та розірвати спірний договір оренди нерухомого військового майна.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, із наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

У даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі договору оренди нерухомого військового майна №76 від 10.01.2020, розташованого в Білоцерківському гарнізоні за адресою: Київська область, м. Біла Церква, військове містечко №2 - нежитлові приміщення будівля інв. №137 - площею 67,20 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 70,00 кв.м, нежитлові приміщення будівлі інв. №141 - площею 30.60 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 925.00 кв.м, який укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Господарського кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 761 Цивільного кодексу України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Як підтверджується матеріалами справи та визнається обома сторонами, на виконання умов договору орендодавець передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме військове майно, що розташоване в Білоцерківському гарнізоні за адресою: Київська область, м. Біла Церква, військове містечко №2 - нежитлові приміщення будівля інв. №137 - площею 67,20 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 70,00 кв.м, нежитлові приміщення будівлі інв. №141 - площею 30.60 кв.м, технічний майданчик інв. №б/н - площею 925.00 кв.м.

За приписами статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України 1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. 2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. 3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. 4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. 5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Доказів повідомлення орендодавцем орендарю про непродовження договору оренди за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди суду не надано, сторонами таке не стверджувалось, обидві сторони підтверджують продовження дії спірного договору в порядку пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».

З огляду на вказані положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», договір між сторонами чинний, станом на час спірних правовідносин та діє на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

У пунктах 10.6.2., 10.6.3. договору оренди № 76 сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірваним: на вимогу орендодавця в разі настання особливого періоду в Україні або окремих її місцевостях відповідно до Законів України «Про оборону України» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; на вимогу орендодавця у разі прийняття рішення про відчуження нерухомого військового майна, яке є об`єктом оренди та за умови попереднього повідомлення орендаря за 30 календарних днів; на вимогу орендодавця у разі здійснення на земельній ділянці, на якій розміщено об`єкт оренди, заходів з будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей за умови попереднього повідомлення орендаря за 30 календарних днів. Цей договір розривається на вимогу орендодавця у разі необхідності у використанні орендованого нерухомого військового майна для потреб Збройних Сил України (формуванні (передислокації) військових частин, закладів, установ Міністерства оборони України та Збройних Сил України на території Білоцерківського гарнізону), згідно рішень (наказів, директив та інше) Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України та за умови попереднього повідомлення орендаря за 30 календарних днів.

Відповідач, уклавши договір оренди № 76 нерухомого військового майна, погодився на викладені в ньому умови, в тому числі, і умови про його дострокове розірвання.

За змістом статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Суд не погоджується з позицією відповідача про необхідність надання позивачем доказів (наказів, директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України) на підтвердження необхідності використання спірних об`єктів оренди для потреб Збройних Сил України, з одного боку, зважаючи на введення воєнного стану в Україні та урахування небезпеки розголошення внутрішніх документів органів військового управління, що є вкрай недоцільним, одночасно, суд звертає увагу на те, що розірвання договору з підстав необхідності у використанні орендованого нерухомого військового майна для потреб Збройних Сил України (формуванні (передислокації) військових частин, закладів, установ Міністерства оборони України та Збройних Сил України на території Білоцерківського гарнізону), згідно рішень (наказів, директив та інше) Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України - передбачене пунктом 10.6.3. договору, тоді як підставою для розірвання договору позивачем визначені умови, що встановлені зовсім іншим пунктом договору - 10.6.2.: настання особливого періоду в Україні або окремих її місцевостях відповідно до Законів України «Про оборону України» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто, без вимоги у наданні доказів необхідності використання спірної будівлі для потреб Збройних Сил України на території Білоцерківського гарнізону, із доведенням лише настання такого періоду, при цьому, за визначенням цього пункту договору, безвідносно до того запроваджений особливий період по всій території України чи в конкретно визначеній місцевості розташування спірних об`єктів неркухомості (а не так як тлумачить його відповідач: виключно при настанні особливого стану саме в окремій місцевості - місті Білій Церкві), також пункт 10.6.2. договору не визначає періоду, з дня запровадження такого особливого періоду, протягом якого можлива реалізація орендодавцем права на дострокове розірвання договору з цих підстав, відтак, це право не обмежене в часі протягом дії такого особливого періоду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023) на теріторії України відповідно до Законів України «Про оборону України» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період.

Зважаючи на вказане, настали умови, що передбачені пунктом 10.6.2. договору, що надають позивачу право на дострокове розірвання договору.

Доводи відповідача, що стосуються наявності іншої справи №911/824/24 з тим самим предметом спору за позовом прокурора не оцінюються судом у рішенні окремо, оскільки ухвалою Господарського суду Київської області у справі №911/824/24 суддею Христенко О.О. повернуто прокурору позовну заяву в частині вимоги про розірвання спірного договору, відтак, відсутні обставини розгляду подібного спору (з тим самим предметом, тими самими сторонами, але з інших підстав) іншим судом, отже, суд не може оцінювати такі обставини.

З огляду на викладене, беручи до уваги дотримання орендодавцем порядку повідомлення орендаря про настання обставин, передбачених пунктом 10.6.2. договору, відповідно до статті 188 Господарського кодексу України, вимога про розірвання договору оренди № 76 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з урахуванням також такого.

Відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначено судом вище, право односторонньої відмови позивача (орендодавця) від договору у повному обсязі передбачене договором, відтак, судом оцінюється попереднє листування сторін стосовно того, чи є наслідком такого листування те, що договір вже розірваний в порядку частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України і, отже, відсутній предмет спору.

Позивач звертався до відповідача листом № 3104 від 27.11.2023 з пропозицією розірвати спірний договір, копію цього листа, а також належні докази надіслання його відповідачу (опис вкладення з відбитком календарного штемпелю поштового відділення, рекомендоване повідомлення про вручення та фіскальний чек) позивач надав до матеріалів справи, відповідач не заперечує отримання цього листа і стверджує, що надав на нього відповідь (вих. №25/1 від 25.12.2023) - відмову від розірвання договору, копію якої та належні докази надіслання позивачу (опис вкладення з відбитком календарного штемпелю поштового відділення, накладну та фіскальний чек) відповідач додав до відзиву, позивач не заперечує отримання цієї відповіді, натомість стверджує, що не сприймав її як належну, оскільки відповідачем не були підтверджені повноваження особи, що її підписала, представляти інтереси відповідача.

Судом враховано, що особа, яка підписала відповідь відповідача (вих. №25/1 від 25.12.2023) зазначена як представник ТОВ "ФІА СІТІ", адвокат, а у тексті листа дійсно не зазначено про наявність додатків до цього листа, відповідно до наданого самим відповідачем описом вкладення про направлення листа позивачу вказано про направлення листа-відповіді, кількість предметів: 1 предмет на 1 аркуші, відтак, до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач повідомив позивача про надання відповіді уповноваженою особою.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України 1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. 2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. 3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. 4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. 5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За змістом листа позивача від 27.11.2023 № 3104 вбачається, що це була пропозиція позивача в порядку статті 188 Господарського кодексу України про погодження розірвання договору, а не повідомлення про його фактичне розірвання в односторонньому порядку відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, що однозначно, на думку суду, вбачається із застосованих позивачем формулювань, зокрема: "... Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква, як Орендар за договором оренди нерухомого військового майна...пропонує розірвати вказаний договір з 01 січня 2024 року. Про прийняте рішення по розірванню договору та вчинення дій направлених на повернення орендованого майна прошу в найкоротший термін повідомити Орендаря.".

При цьому, судом враховано, що позивач, маючи право на одностороннє розірвання договору відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, не зобов`язаний використовувати це право позасудовим шляхом, він має право звернутись до суду в порядку статті 188 Господарського кодексу України для реалізації цього права, зокрема, для вирішення наявного спору щодо такого розірвання, особливо якщо це пов`язано з необхідністю встановлення фактичних обставин чи оцінки правомірності розірвання, оскільки використання позасудового механізму не виключає судового захисту, якщо сторони не дійшли згоди щодо припинення правовідносин - це забезпечує баланс інтересів сторін та правомірне вирішення спірних питань у господарських правовідносинах.

Зважаючи на вказане, спірний договір не був розірваний в односторонньому порядку позивачем і є чинним на час розгляду справи судом.

Стосовно письмових заперечень відповідача (вих. №25/1 від 25.12.2023) на пропозицію позивача про розірвання договору (№ 3104 від 27.11.2023) судом враховано, що частиною 4 статті 188 Господарського кодексу України передбачені однакові наслідки у вигляді права заінтересованої сторони передати спір на вирішення суду, як у випадку недосягнення сторонами згоди щодо розірвання договору, так і у разі неодержання відповіді у встановлений строк, при цьому, з огляду на вищевказані висновку суду про відсутність доказів надання відповідачем позивачу підтвердження повноважень на такі дії від імені відповідача в особи, що підписала лист із запереченнями про розірвання спірного договору, судом також враховано, що письмову відмову в розірванні договору за статтею 188 Господарського кодексу України, підписану представником без належного підтвердження його повноважень, доцільно оцінювати як відсутність належної відповіді на вимогу про розірвання договору, оскільки відсутність доказів представництва означає, що документ не може бути визнаний таким, що походить від уповноваженої особи, відповідно, ця "відповідь" не створює юридичних наслідків для сторони договору, відтак, у контексті статті 188 Господарського кодексу України, вказане може кваліфікуватись як відсутність відповіді на вимогу, оскільки така відповідь не відповідає критеріям юридичної визначеності.

Згідно із статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, відтак, відповідач має відшкодувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання позову, а судові витрати відповідача залишаються за відповідачем.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовну заяву (вх. №3705/24 від 08.04.2024) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті» про розірвання договору оренди задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди нерухомого військового майна, розташованого в Білоцерківському гарнізоні за адресою: Київська область, місто Біла Церква, військове містечко №2 нежитлові приміщення будівля інв. №137 площею 67,20 кв.м, технічний майданчик інв. № б/н площею 70,00 кв.м, нежитлові приміщення будівлі інв. №141 - площею 30,60 кв.м, технічний майданчик інв. № б/н площею 925,00 кв.м за №76 від 10 січня 2020 року, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіа Сіті» (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Олеся Гончара, будинок 1А/42А, офіс 817, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярмаркова, будинок 1, ) 3028,00 грн (три тисячі двадцяти вісім гривень) витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 13.01.2025.

Суддя С.О. Саванчук