ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30.12.2024 Справа № 914/2280/24
Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. за участю секретаря судових засідань Прокопів І. І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерто Україна" (надалі ТОВ "Ерто Україна" або Позивач),
до відповідача:Фермерського господарства "Улар" (надалі ФГ "Улар" або Відповідач),
про:стягнення 198'067,09 гривень.
В судовому засіданні взяли участь представники:
позивача:Ульянова Юлія Анатоліївна,
відповідача:не з`явилися,
I. ПРОЦЕДУРИ.
1. На розгляді Господарського суду Львівської області перебував позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерто Україна" до Фермерського господарства "Улар" про стягнення 198'067,09 гривень.
2. Рішенням від 20.11.2024 суд задовольнив позовні вимоги частково, стягнув з Відповідача на користь Позивача 99'435,22 грн інфляційних втрат, 13'733,82 грн 3 % річних, 65'027,21 грн пені та 2'679,69 грн витрат на відшкодування судового збору. Витрати на оплату судового збору суд поклав на Відповідача на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При чому на Відповідача покладав судовий збір і в частині зменшеної суми пені.
3. Позивач 26.11.2024 подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн (далі Заява).
4. Ухвалою від 27.11.2024 суд прийняв Заяву до розгляду та призначив її розгляд в судовому засіданні 11.12.2024.
5. Ухвалою від 11.12.2024 суд зобов`язав Позивача надати для огляду оригінал Акту про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024 та відклав судове засідання на 18.12.2024.
6. На час проведення судового засідання 18.12.2024 оригінал Акту про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024 не надійшов, у зв`язку з чим суд відклав розгляд Заяви до 30.12.2024.
7. В судовому засіданні 30.12.2024 суд ухвалив додаткове рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН.
8. У зв`язку з розглядом цієї справи Позивач зазнав витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40'000,00 гривень.
9. Щодо заперечень Відповідача Позивач зазначив таке.
9.1. Позивач дотримався порядку подання та форми Заяви. Крім того, заявлення про подання доказів понесених судових витрат не є обов`язковим, оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, де судові дебати не проводяться.
9.2. Зважаючи, що місцезнаходженням Позивача є місто Олександрія Кіровоградської області, а місцем роботи адвоката місто Кременчук, Акт про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024 направлявся для підпису керівнику ТОВ "Ерто Україна" засобами електронного зв`язку. Після цього підписана сканкопія цього акту поверталась для підпису адвокатами. Цим пояснюється, що підписи адвокатів зроблені синім кольором, а підпис керівника Позивача чорно-білим.
9.3. Витрати Позивача є співмірними як із складністю справи, так і виконаною адвокатом роботою. Враховуючи систематичні порушення Відповідачем строків оплати товару та оплату його частинами, розрахунки у справі становити певну складність. Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі також становить 40'000,00 грн, тому Відповідач застосовує "подвійні стандарти".
9.4. Подання заяви про зменшення позовних вимог не можна вважати зловживанням процесуальними правами, адже це є правом Позивача.
9.5. Зважаючи, що суд зменшив розмір заявленої до стягнення пені використовуючи свої дискреційні повноваження, то підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру зменшеної пені немає.
9.6. Вжиття заходів досудового врегулювання є правом, а не обов`язком сторони.
Заперечення відповідача.
10. Відповідач 26.11.2024 подав заяву про залишення Заяви без розгляду, оскільки Позивач до закінчення судових дебатів у справі не зазначив про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.
11. Відповідач в процесі розгляду Заяви подавав клопотання, у яких просив відмовити у стягненні витрат Позивача на професійну правничу допомогу. Відповідач просив зменшити розмір таких витрат Позивача до 1'000,00 грн у випадку, якщо суд встановить наявність підстав для їх розподілу.
12. Свою позицію Відповідач обґрунтовує таким:
12.1. Розмір судових витрат Позивача не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. За результатами розгляду справи цей розмір ще й збільшився у відсотковому співвідношенні до первинно заявленої ціни позову. Справа не є складною, оскільки стягнення нарахувань не потребує додаткового аналізу судової практики при формування правової позиції, проведення експертиз. Обсяг послуг також є незначним, оскільки зміст письмових доказів є однотипним. Результат вирішення справи не міг вплинути на репутацію Позивача, а справа не викликала публічний інтерес.
12.2. Недобросовісна поведінка Позивача під час розгляду справи, що полягає у наданні до суду помилкового розрахунку, призвела до затягування розгляду справи.
12.3. Заявлені витрати не є неминучими, адже Позивач не скористався можливістю врегулювати спір в позасудовому порядку. Крім того, Відповідач виконав рішення суду у повному обсязі.
12.4. У Договорі про надання правничої допомоги від 22.08.2024 не встановлений порядок обчислення вартості послуг. Зокрема, зважаючи на те, що цей договір укладений з двома адвокатами (Ульяновою Ю. А. та Ульяновим Р. А.), у ньому відсутні положення щодо визначення та порядку обчислення вартості послуг, що надається кожним адвокатом окремо. Вказане, а також ненадання Позивачем доказів оплати послуг адвокатів, унеможливлює Відповідачу та суду пересвідчитись в дійсній домовленості між адвокатами та клієнтом. Зважаючи на це, у відповідності до правової позиції, що викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, наявні підстави для зменшення або відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу адвоката.
12.5. Відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Наведений у Заяві опис є узагальнений.
12.6. Зазначене Позивачем в судовому засіданні 20.11.2024 формулювання "…витрати на правову допомогу ми підготуємо пізніше в межах передбачених ГПК" не є заявою про подання доказів понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення в розуміні частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
12.7. Поданий Позивачем Акт про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024 не є ні копією, ні сканкопією оригіналу такого акту, тому такий не можна брати до уваги.
III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
13. Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
14. У позовній заяві Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок понесених судових витрат на професійну правничу допомогу становить 40'000,00 гривень.
15. В судовому засіданні 20.11.2024 Позивач зазначив про подання доказів понесених судових витрат. Вказана обставина підтверджується звукозаписом судового засідання від 20.11.2024. Щодо заперечення Відповідача із формулюванням здійсненої Позивачем заяви, суд вважає його надто формальним. Припис статті 129 Господарського процесуального кодексу України не визначає обов`язкового змісту такої заяви. Крім того, заявлення про подання доказів понесення таких витрат не є обов`язком сторони з огляду на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, де стадія судових дебатів відсутня. Зважаючи на це, підстави для відмови в задоволенні Заяви чи залишення її без розгляду, із вказаної Відповідачем підстави (див. пункт 10 рішення), відсутні.
16. Позивач дотримався 5-денного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.
17. У Заяві Позивач повідомив про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 гривень.
18. Приписи частин 2 та 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначають, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
19. Відповідно до частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
20. Згідно з частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
21. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн, Позивач надав суду:
21.1. Договір про надання правничої допомоги від 22.08.2024 (а. с. 89-91), у відповідності до пункту 2 якого ціна послуг представника за ведення цієї справи в суді першої інстанції становить 40'000,00 гривень.
21.2. Акт про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024 на суму 40'000,00 грн (а. с. 88);
21.3. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатами Ульяновою Юлією Анатоліївною та Ульяновим Русланом Анатолійовичем (а. с. 29, 44).
21.4. Довіреності, видані на ім`я адвокатів Ульянової Юлії Анатоліївни та Ульянова Руслана Анатолійовича (а. с. 28, 42).
22. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
23. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
24. Важливими є також висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
25. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічний правовий висновок викладений в додаткові ухвалі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
26. Суд вважає, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу частково не відповідає критерію розумності його розміру.
27. Зокрема, суд частково погоджується з доводами Відповідача про те, що справа не є складною, оскільки предметом позову є лише стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, практика нарахування яких є усталеною. Вказане не потребувало значних зусиль для формування правової позиції у справі. Більше того, розрахунок позовних вимог здійснений Позивачем з помилками, що слугувало підставою для здійснення їх перерахунку як Відповідачем (з яким Позивач в основному погодився), так і судом.
28. У той же час суд враховує, що здійснений Позивачем розрахунок є об`ємний, здійснений по кожному окремо несвоєчасно виконаному Відповідачем грошовому зобов`язанню за тривалий період часу. Цей розрахунок проведений на підставі аналізу значної кількості документів, які підтверджують як факт поставки, так і її оплати. До того ж, з метою здійснення належного представництва інтересів Позивача адвокатом подавались мотивовані додаткові пояснення у справі.
29. Зважаючи на це, суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумності розміру, витрати Позивача на професійну правничу допомогу у сумі 30'000,00 гривень.
30. Пропорційно розміру задоволених позовних вимог розмір таких витрат становить 29'454,00 гривень. При чому на Відповідача покладаються судові витрати на професійну правничу допомогу в частині зменшеної суми пені, як і судовий збір.
31. Додатково суд зауважує, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат Відповідача у цій справі також становить 40'000,00 гривень.
32. Щодо інших заперечень Відповідача, то суд не погоджується з такими.
33. Відповідач вказує на те, що недобросовісна поведінка Позивача призвела до затягування розгляду справи. Проте таке твердження є безпідставним, оскільки розгляд справи здійснений у межах строку, який встановлений частиною 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Суд погоджується з доводами Позивача про те, що подання заяви про зменшення позовних вимог не може вважатись зловживанням процесуальними правами та свідомим затягуванням розгляду справи, адже це є його правом.
34. Щодо доводів про те, що Позивач не подав детального розрахунку розміру заявлених витрат, а також не визначив порядку обчислення вартості наданих послуг кожним адвокатом окремо, суд зазначає, що у договорі встановлений фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатами при наданні послуг клієнту, а також порядок встановлення вартості таких послуг не визначається (в тому числі і послуг, наданих кожним адвокатом окремо). У пункті 7 Договору про надання правничої допомоги від 22.08.2024 визначено, що Ульянова Юлія та Ульянов Руслан самостійно визначають між собою фінансові відносини та порядок надання послуг клієнту. Матеріалами справи підтверджується надання послуг з представництва двома адвокатами (Ульяновою Ю. А. та Ульяновим Р. А.). Зважаючи на це у суду не виникає сумнівів у тому, що Позивач зазнав витрат на професійну правничу допомогу обох адвокатів. Більше того, суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, оскільки таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.
35. Суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, в якій зазначено, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
36. Суд не бере до уваги посилання Відповідача на додаткову постанову Верховного суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, оскільки така ухвалена за обставин, коли у тексті договору про надання правової допомогу були відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише був зазначений порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі розрахунків/рахунків, актів або інших двосторонніх документів. Натомість у цій справі № 914/2280/24, як уже зазначав суд, сторонами погоджений фіксований розмір послуг адвоката.
37. Стосовно доводів Відповідача про те, що відсутність доказів оплати наданих адвокатських послуг унеможливлює переконатись в реальності їх надання адвокатами, суд зазначає, що процесуальний закон не передбачає обов`язку сторони надати докази оплати гонорару адвоката для цілей розподілу відповідних судових витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 910/204/22 вказано, що відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору.
38. Щодо заперечень Відповідача, що зазначені в пункті 12.3, суд з такими не погоджується. Заявлені до стягнення грошові кошти Відповідач заперечував та сплатив їх лише на виконання рішення суду, а не в процесі розгляду справи, що суперечить можливості позасудового врегулювання правовідносин. Крім того, суд відзначає, що факт виконання Відповідачем рішення суду, не є підставою для відмови в задоволенні Заяви.
39. Щодо заперечень Відповідача стосовно Акту про надання послуг правничої допомоги від 20.11.2024, то суд не погоджується з такими, адже наданий для огляду оригінал такого акту не викликає сумнівів у його належності та допустимості. Матеріалами справи підтверджується надання адвокатами реальних послуг і такі послуги прийняті Позивачем (оскільки останній підписав акт). В цілому суд погоджується в цій частині поясненнями, наведеними в пункті 9.2 цього рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 126, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Задовольнити Заяву частково.
3. Відмовити у решті вимог за Заявою.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 02.01.2025.
Суддя Рим Т.Я.