ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"27" листопада 2024 р. Справа № 910/9871/24

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіберіум»

про стягнення 48 179,50 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (Далі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіберіум» (Далі Відповідач) про стягнення 48 179,50 грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) судове засідання призначено на 04.11.2024 року.

Відповідач в судове засідання 04.11.2024 року належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.11.2024 року сторін повідомлено про відкладення судового засідання на 27.11.2024 року.

В судове засідання 27.11.2024 року сторони не з`явились.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи (ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

У п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк, відзиву на позов та доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (далі Покупець, ТОВ «СГТ Співдружність») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіберіум» (далі Постачальник, ТОВ «Тіберіум») укладено Договір поставки № 55 МАК (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю, а останній у свою чергу прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме макуху соєву кормову (далі Товар).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 3.1 - 3.3 Договору якість, ціна, кількість, загальна вартість та строки поставки Товару вказуються в Додатках до цього Договору.

Згідно з п. 5.6. Договору підписанням цього Договору Постачальник підтверджує своє зобов`язання зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних за процедурою та в терміни згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.7. Договору якщо Сторонами були зареєстровані в ЄРПН податкові накладні та розрахунки коригування до них з порушенням порядку заповнення та термінів їх реєстрації відповідно до чинного законодавства України, що призвело до втрати Покупцем права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, винна Сторона зобов`язана виправити такі порушення протягом терміну згідно чинного законодавства України, з моменту їх виявлення або надходження повідомлення від іншої Сторони про виявлення таких порушень шляхом складання і реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних, в яких виявлені порушення. У випадку не виправлення порушень та/або відмови у їх виправленні у вказаний термін, або пропущення граничного терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, або розрахунків коригування до податкових накладних в яких виявлені порушення, який дає право Покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту або дає право Постачальнику на зменшення податкових зобов`язань в терміни згідно чинного законодавства України, як це передбаченого Податковим Кодексом України винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі суми ПДВ, що виникає за податковими накладними та/або розрахунками-коригуваннями до податкових накладних які не були зареєстровані в ЄРПН або не були зареєстровані в ЄРПН розрахунки коригування до податкових накладних в яких виявлені порушення.

Згідно з п. 5.6 Договору відповідач зобов`язаний у встановлені Податковим кодексом України терміни скласти податкову накладну (розрахунок коригування), зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати позивачу за його вимогою відповідно до статті 201.10. Податкового кодексу України. У разі, якщо відповідач не зареєструє податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або не надасть її позивачу за його вимогою, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача штраф у розмірі суми ПДВ, яку позивач фактично сплатив в складі перерахування коштів позивачу, але який не було включено до податкового кредиту у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або надання її позивачу.

Відповідно до п. 9.1 Договору цей договір діє до 31.12.2022 року, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Окрім того,сторонами підписано Додаток № 1 та Додаток № 2 до Договору.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1 до Договору кількість Товару за даним Додатком становить 12.00 тон +/-10%.

Згідно з п. 4 Додатку № 1 до Договору загальна вартість Товару за даним Додатком становить без ПДВ 165 000,00 грн., ПДВ 33 000,00 грн., з ПДВ 198 000,00 грн. +/- 10%

Відповідно до п. 7 Додатку № 1 до Договору розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника за наступним графіком:

- згідно з п. 7.1. в розмірі 83% від вартості партії поставленого Товару до 24 грудня 2021 року включно.

- відповідно до п. 7.2. решту вартості партії поставленого Товару протягом п`яти банківських днів з моменту реєстрації податкових накладних в ЄДРПН відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 1 Додатку № 2 до Договору Постачальник передає, а Покупець приймає у власність в порядку та на умовах Договору сільськогосподарську продукцію, а саме олію соєву (Далі Товар).

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 до Договору кількість Товару за даним Додатком становить 2.00 тони +/- 10%.

Згідно з п. 4 Додатку № 2 до Договору загальна вартість Товару за даним Додатком становить без ПДВ 32 675,00 грн., ПДВ-6535,00 грн., з ПДВ-39 210,00 грн. +/- 10%.

Пунктом 7 Додатку № 2 до Договору встановлено, що розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника за наступним графіком:

- відповідно до п. 7.1. в розмірі 83% від вартості партії поставленого Товару до 24 грудня 2021 року включно.

- згідно з п. 7.2. решту вартості партії поставленого Товару протягом п`яти банківських днів з моменту реєстрації податкових накладних в ЄДРПН відповідно до чинного законодавства.

На виконання Додатку № 1 та Додатку № 2 відповідачем було поставлено Товар 23.12.2021 року, що підтверджується видатковою накладною № 182 від 23.12.2021 року.

Позивач зазначає, що свій обов`язок по оплаті Товару, визначений п. 7.1. Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2103 від 23.12.2021 року та не заперечено сторонами.

Як стверджує позивач, відповідачем не зареєстровано податкові накладні за фактом поставленого Товару та не надано їх позивачу, у зв`язку з чим, керуючись п. 201.10. Податкового кодексу України останній направив відповідачу претензію № 10 від 11.03.2024 року, з вимогою про сплату штрафу у сумі 48 179, 50 грн, що підтверджується трек-номером відправлення 327. Однак, вимога залишена відповідачем без виконання.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із позовною заяву про стягнення 48 179, 50 грн, збитків на підставі п. 5.7 Договору.

Відповідач в ході розгляду спору відзив на позовну заяву не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 3.4 та 3.6 Договору, перехід права власності на Товар відбувається з моменту фактичної передачі Товару Покупцеві у місці поставки та підписання видаткової накладної уповноваженими на це представниками Сторін. Одночасно з Товаром Постачальник повинен передати Покупцю всі необхідні для даного виду Товару документи на кожну поставлену партію Товару, в т.ч. оригінал видаткової накладної, оригінал рахунку-фактури.

Як вбачається з наданих позивачем суду видаткової накладної № 182 від 23.12.2021 року та платіжної інструкції № 2103 від 23.12.2021 року відповідачем було поставлено Товар всього на суму 289 077,00 грн. у тому числі ПДВ: 48 179, 50 грн.

Вказана сума оплачена позивачем на рахунок відповідача згідно умов Договору. Даний факт не заперечений відповідачем.

11.03.2024 року позивачем направлена на адресу відповідача вимога про сплату штрафу за не надання позивачу, за фактом виконання умов п. 5.7 Договору, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних.

Як зазначено судом вище, п. 5.7 Договору передбачено, зокрема, що відповідач зобов`язується надати податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, а, у разі порушення даного зобов`язання, сплатити позивачу штраф у розмірі суми незареєстрованого податкового кредиту.

Однак, відповідачем в установленому законом порядку не надано витребувані позивачем податкові накладні та не надано до суду доказів їх реєстрації.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем п. 5.7.Договору.

Відповідно до п. 201.16. Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно із статтею 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 14.1.181. статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 Податкового кодексу України.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому пункту 201.11. статті 201 Податкового кодексу України, документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу України. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

При цьому, в пункті 201.10. статті 201 Податкового кодексу України зазначено, що у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки контролюючим органом.

Відтак, положення пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи), при цьому, покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Таким чином, відповідач, у порушення вимог пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України, не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 48 179, 50 грн.

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт порушення відповідачем пункту 5.6 Договору, що спричинило завдання збитків позивачу на суму 48 179, 50 грн.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 3 028,00 грн.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування понесених витрат позивачем додано Договір про надання правової (правничої) допомоги б/н від 01.07.2024 року, укладений з адвокатом Стамбула Віталієм Михайловичем, ордер серія ВТ № 1050690 від 01.07.2024 року, розрахунок розміру витрат № 1, Акт № 1 від 20.07.2024 року з переліком виконаних робіт.

Приписами ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом, судові витрати позивача на правничу допомогу документально підтверджені, відповідачем не заперечені, клопотання про зменшення вказаних витрат з підстав неспівмірності відповідачем не заявлено, відтак позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодування судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 126, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіберіум» (07454, Київська обл., Броварський р-н., с. Требухів, вул. Гоголівська, буд.186, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (17454, Чернігівська обл., Ніжинський р-н, с. Петрівка, вул. Перемоги, буд. 58, корп.А., ) 48 179 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дев`ять тисяч) грн. 50 коп. збитків, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено - 22.01.2025 р.

Суддя Т.П. Карпечкін