ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2024 р. Справа№ 910/7441/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Кравчука Г.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024

у справі № 910/7441/24 (суддя - Л.Г. Пукшин)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 45 315,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 45 315, 98 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у грудні 2023 року - січні 2024 року відповідачем було здійснено перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача. Однак відповідачем не було забезпечено схоронності (забезпечення) майна (вагонів) позивача під час курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків позивачу на суму 45 315,98 грн., з яких: 19 020,00 грн. - вартість придбаних деталей; 23 665,56 грн. - технічне обслуговування, 2 630,42 грн. - витрати з подавання та збирання вагонів, які позивач просить стягнути в судовому порядку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 у справі № 910/7441/24 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» збитки у розмірі 45 315 грн. 98 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн. 00 коп.

4. Рішення мотивоване тим, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача в частині незабезпечення збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), які перебувають у власності (оренді) позивача, такі вагони були пошкоджені (розукомплектовані), в подальшому останні передавались на технічне обслуговування та у зв`язку із ремонтом зазначених вагонів позивач поніс збитки у розмірі 45 315, 98 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

5. Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник скаржника адвокат Боголіп Ю.В., яка діє в інтересах Акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі довіреності від 26.07.2024, 25.09.2024 у встановлений процесуальний строк через систему "Електронний суд" подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 05.09.2024 по справі № 910/7441/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

6. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи в частині стягнення збитків саме із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» у розмірі 45 315,98 грн.

7. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, на таке:

8. За доводами скаржника, судом неправильно встановлено та зазначено в оскаржуваному рішенні, що (цитата): ««Відповідно до залізничних накладних № 37003571, 34018945, 37064599, 34018903, 37160215, 37018215, 37659992, 37736949, 34029355, 45128717 (45161122), 45332814, 45385960, 45375755 у грудні 2021 року - січні 2024 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажних вагонів, належних Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» на праві власності (оренди), а саме: 56161979, 56169279, 61012472, 52366663, 62110960, 62111125, 56918881, 53497897, 62965702, 63868863, 62965157, 56071665, 63870307.».

9. Однак, як зазначає апелянт, в дійсності, в зазначених вагонах вантаж був відсутнім, і вони самі були вантажем (вантаж на своїх осях), про що чітко зазначено в залізничних накладних (графа 20) №№ 56161979, 56169279, 61012472, 52366663, 62110960, 62111125, 56918881, 53497897, 62965702, 63868863, 62965157, 56071665, 63870307.

10. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що порожній приватний вантажний вагон є "вантажем" і факт пошкодження порожнього приватного вантажного вагона може бути посвідчений виключно актом про пошкодження вагона форми ВУ-25М, а не комерційним актом, яким, відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України, засвідчуються обставини пошкодження саме вантажу, розміщеного всередині вагона.

11. Окрім цього, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що в ході виявлення розукомплектовання вагонів був зафіксований саме факт крадіжки, а не пошкодження, як зазначає позивач. Згідно з пунктом 20 Правил складання актів (пункт 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 (далі - Правила), у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження складається акт про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25М, який, у свою чергу, згідно із статтею 124 Статуту Залізниць України є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні. Позивачу було відомо, що працівниками Залізниці зафіксований факт несанкціонованого втручання у діяльність залізничного транспорту, а саме - крадіжка деталей з вагонів невстановленими особами. Але з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами.

12. Апелянт наголошує, що у позивача взагалі відсутні права пред`являти позовні вимоги за пошкодження вантажу, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» згідно накладних № 37003571, 34018945, 34018903, 37659992, 45128717, 45375755 не є відправником або одержувачем вантажу, а являється власником (орендарем) порожніх вагонів. Отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» не є стороною по укладеному договору (накладній) на перевезення даного вантажу, а отже і не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу - порожніх приватних вагонів.

13. Щодо права звернення до залізниці з претензією або і з позовом, з підстав, що випливають із Статуту залізниць України або договору перевезення вантажу, то пункт 130 Статуту залізниць України таке право надає сторонам у договорі перевезення - вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

14. Таким чином, відповідач просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позову повністю.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

15. Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі № 910/7441/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Яковлєв М.Л.

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 у справі № 910/7441/24; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

17. Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 № 09.1-08/4913/24, у зв`язку перебуванням судді Яковлєва М.Л., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 19.12.2024 по 10.01.2025 включно призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7441/24.

18. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 910/7441/24 між суддями від 19.12.2024, для розгляду справи сформовано колегію у наступному складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Яценко О.В., судді: Кравчук Г.А., Хрипун О.О.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 у справі № 910/7441/24; розгляд справи № 910/7441/24 ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи

20. Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення з наступних підстав.

21. Зазначив, що оскільки порожні приватні вагони мають статус «вантажу», то відповідно до пункту 2 Правил повинен був бути сформований комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону).

22. Також, позивач звертався с заявами та скаргами до відповідача про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М на пошкоджені вагони, однак акти складені не були.

23. Заяви та скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про складання актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25 та комерційних актів були проігноровані відповідачем і відповіді Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» отримано не було.

24. Сторона не погоджується з доводами апеляційної скарги про пошкодження вагонів сталося внаслідок крадіжки сторонніми особами і що не доведено вину Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо незабезпечення збереження цілісності приватного рухомого складу. Вважає, що дане твердження скаржника не може бути прийнято до уваги за відсутності встановлених правоохоронними органами обставин крадіжки у межах кримінального провадження.

25. А тому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26. Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, протягом грудня 2023 - січня 2024 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» було здійснено перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача відповідно до залізничних накладних № 37003571, 34018945, 37064599, 34018903, 37160215, 37018215, 37659992, 37736949, 34029355, 45128717 (45161122), 45332814, 45385960, 45375755.

27. Перебування вказаних залізничних вагонів у власності (оренді) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями повідомлень форми ВУ-23М, складених Акціонерним товариством «Українська залізниця», а саме: №569 від 19.12.2023, №568 від 19.12.2023, №579 від 19.12.2023, №644 від 21.12.2023, №658 від 22.12.2023, №643 від 21.12.2023, №7380 від 01.01.2024, №7456 від 04.01.2024, №2 від 22.12.2023, №9962 від 01.01.2024, №9505 від 16.01.2024, №б/н від 19.01.2024, №6554 від 24.01.2024.

28. На станціях Ароматна (код станції 454606), Кривий Ріг - Сортувальний (код станції 467108), Незалежна (код станції 466904), Запоріжжя-Ліве (код станції 460005) було виявлено пошкодження (розукомплектування) зазначених вагонів (разобладнання ручного стояночного гальма), а саме: 56161979, 56169279, 61012472, 52366663, 62110960, 62111125, 56918881, 53497897, 62965702, 63868863, 62965157, 56071665, 63870307.

29. З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 позивач письмово звернувся до:

- начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявами вих. № 5090/ДВ від 26.12.2023, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 041), вих. № 203/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 007);

- начальника станції Кривий Ріг - Сортувальний структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявами вих. № 201/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 387);

- начальника станції Незалежна структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявою вих. № 214/ДВ від 23.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 883);

- начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з Заявою вих. № 196/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 900).

30. З метою складання актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» письмово звернулось до:

- начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявами вих. № 5091/ДВ від 26.12.2023, що підтверджується відміткою про отримання вхід. № 03/08 від 03.01.2024, вих. № 204/ДВ від 22.01.2024 року, що підтверджується відміткою про отримання вхід. № 03/169 від 31.01.2024;

- начальника структурного підрозділу «Криворізьке експлуатаційне вагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявами вих. № 202/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 600), них. № 215/ДВ від 23.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 600);

- начальника структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з заявою вих. № 197/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 621).

31. Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулось до:

- начальника структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргами вих. № 199/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 542), вих. № 779/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 785) на дії начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргами вих. № 781/ДВ від 08.03.2024 року, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 588) на дії начальника станції Кривий Ріг - Сортувальний структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», вих. № 785/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 588) на дії начальника станції Незалежна структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою вих. № 777/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 330) на дії начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

32. На скаргу вих. № 781/ДВ від 08.03.2024 позивач отримав відповідь вих. № 35/ДЗР- 2 від 20.03.2024, відповідно до якої складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено.

33. На скаргу вих. № 785/ДВ від 08.03.2024 позивач отримав відповідь вих. № 37/ДЗР- 2 від 20.03.2024, відповідно до якої складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено.

34. Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулось до начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргами вих. № 200/ДВ від 22.01.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 175), вих. № 780/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 465), на дії начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», вих. №782/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 465), вих. № 786/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 465) на дії начальника структурного підрозділу «Криворізьке експлуатаційне вагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», вих. № 778/ДВ від 08.03.2024, що підтверджується описом вкладень та списком згрупованих відправлень AT «Укрпошта» (відправлення № 465) на дії начальника структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у зв`язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» у складанні актів. У даних скаргах Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» просило розглянути скарги та за результатами їх розгляду дати відповідним особам розпорядження про складання актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

35. Проте, відповідними особами залізниці актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, а також комерційних актів форми ГУ-22 відповідно до вимог Правил складання актів на вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» складено не було.

36. Як зазначено позивачем, внаслідок розукомплектування вагонів останній був змушений передати структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», структурному підрозділу «Криворізьке експлуатаційне вагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та структурному підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

37. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» було придбано деталі які були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

1) На підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 59 від 01.09.2020 у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано: Регулятор РТРП 675-М у кількості 1 шт. на загальну суму 4 200,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №9963 від 20.10.2020;

2) На підставі договору поставки № 166/17 від 29.03.2017 та специфікації від 10.10.2023 у ТОВ «ТТР» було придбано: Тяга стоянкового гальма К22.04-04.01.00.0-00СБ у кількості 7 шт. на загальну суму 10 500,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №7937 від 27.11.2023;

3) На підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 59 від 01.09.2020 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано: Авторежим 265 А-1 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 320,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №9364 від 30.09.2020.

38. Загальна вартість придбаних деталей склала 19 020, 00 грн.

39. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (замовник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (регіональна філія «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця») (підрядник) укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів №ПР/В-20130/НЮдч від 19.02.2020.

40. Деталі, придбані Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», структурному підрозділу «Криворізьке експлуатаційне вагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та структурному підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до актів використання запчастин, наданих Товариством з обмеженою відповідальнічтю «Лемтранс» для технічного обслуговування вагонів власності та оренди Товариства з обмеженою відповідальнічтю «Лемтранс» згідно договору № ПР/В-20130/НЮдч от 19.02.2020: від 11.01.2024, від 27.02.2024, від 08.03.2024, від 20.02.2024, від 16.02.2024, від 26.01.2024, від 31.01.2024.

41. На виконання умов вищезазначених правил та укладеного договору №ПР/В-20130/НЮдч від 19.02.2020 відповідними структурними підрозділами Акціонерного товариства «Українська залізниця» було виконано ремонтні роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, що підтверджується підписаними без зауважень представниками замовника та виконавця актами виконаних робіт: №75/255 від 08.03.2024, №55/255 від 27.02.2024, №24/255 від 11.01.2024, №2 від 20.02.2024, №1 від 16.02.2024, №2 від 26.01.2024, №74 (_259_) від 31.01.2024.

42. Вказані роботи були оплачені платіжними інструкціями: №1718 від 05.03.2024, №2117 від 14.03.2024, №594 від 23.01.2024, №8812 від 28.12.2023, №276 від 10.01.2024, №410 від 16.01.2024, №624 від 24.01.2024, №1078 від 09.02.2024.

43. Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 23 665,56 грн.

44. Також, при проведенні технічного обслуговування вагонів №56071665, №63870307 Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були понесені витрати з подавання та забирання вагонів в сумі 2 630,42 грн, про що свідчать акти №2 від 26.01.2024 та №65(_259_) від 31.01.2024, які були оплачені платіжними інструкціями №852 від 01.02.2024 та №1075 від 09.02.2024.

45. Таким чином, загальна вартість витрат позивача по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на пошкоджені (розукомплектовані) вагони склала 45 315,98 грн.

46. Звертаючись до суду з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» просив суд стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 45 315,98 грн. в якості прямих збитків у зв`язку з незабезпеченням залізницею збереження майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

47. Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

48. Відповідно до частини 2 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

49. Відповідно до частини 10 статті 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

50. Згідно із статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

51. Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

52. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

53. Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

54. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (стаття 307 Господарського кодексу України).

55. Відповідно до пункту 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

56. Згідно з пунктом 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

57. Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

58. Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

59. Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

60. За приписами пункту 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

61. Згідно з пунктом 4.1 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №17 від 29.01.2015, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

62. З огляду на обов`язок працівників станції відправлення оглянути стан власних вантажних вагонів, те, що відповідач прийняв до перевезення спірні вагони, як правильно вказав суд першої інстанції, підтверджує, що вони перебували у технічно справному стані.

63. Відповідно до пункту 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

64. Згідно з пунктом 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

65. При цьому, відповідно до пункту 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин внаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

66. Окрім цього, у даному стандарті зазначено, що пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації. А відтак, складання актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені і саме цей акт є підставою для переведення вагонів із робочого парку до неробочого.

67. В цій частині обґрунтованими є доводи позивача, що заяви та скарги Товарситва з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про складання актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25 та комерційних актів були проігноровані відповідачем і відповіді Товарситвом з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» отримано не було. Тоді як докази направлення відповідачу вказаних документів містяться в матеріалах справи.

68. За фактом встановлення розукомплектування вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

69. Одночасно з цим, колегія суддів підкреслює, що наявні у матеріалах справи повідомлення форми ВУ-23М є належними доказами пошкодження вагонів під час їх перевезення.

70. У вказаних вище повідомленнях форми ВУ-23М зазначено час та місце виявлення пошкодження, акти форми ВУ-22, дефектні відомості, в яких зазначаються необхідні роботи та запчастини, та акти форми ВУ-36М, в яких зазначено час закінчення ремонту, що є належними та допустимими доказами факту виявлення пошкоджень вагонів.

71. Таким чином, колегія суддів зазначає, що складання актів форми ВУ-23М є підтвердженням факту пошкодження вагонів і саме цей акт є підставою для переведення вагонів із робочого парку до неробочого.

72. Таким чином, внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів, позивач був змушений передати структурному підрозділу відповідача аналогічні деталі, які було придбано на загальну суму 19 020, 00 грн. на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 59 від 01.09.2020 у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» ( Регулятор РТРП 675-М у кількості 1 шт. на загальну суму 4 200,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №9963 від 20.10.2020), на підставі договору поставки № 166/17 від 29.03.2017 та специфікації від 10.10.2023 у ТОВ «ТТР» (Тяга стоянкового гальма К22.04-04.01.00.0-00СБ у кількості 7 шт. на загальну суму 10 500,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №7937 від 27.11.2023), на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 59 від 01.09.2020 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» (Авторежим 265 А-1 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 320,00 грн. та оплачено згідно платіжного доручення №9364 від 30.09.2020). що не заперечувалось ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції щодо розміру сплачених сум.

73. Згідно з пунктом 22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з витрат на транспортування пошкодження вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів, залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрати на перевезення вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо від ремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надаються разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

74. Окрім цього, при проведенні технічного обслуговування зазначених вагонів: №№ 56161979, 56169279, 61012472, 52366663, 62110960, 62111125, 56918881, 53497897, 62965702, 63868863, 62965157, 56071665, 63870307 позивачем понесені витрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони на суму 23 665,56 грн., що підтверджується платфжними інструкціями №1718 від 05.03.2024, №2117 від 14.03.2024, №594 від 23.01.2024, №8812 від 28.12.2023, №276 від 10.01.2024, №410 від 16.01.2024, №624 від 24.01.2024, №1078 від 09.02.2024.

75. Також, позивачем понесені витрати з подавання та забирання вагонів на загальну суму сумі 2 630,42 грн., що підтверджується актами №2 від 26.01.2024 та №65(_259_) від 31.01.2024.

76. Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що збитки, які виникли у позивача у зв`язку із розукомплектуванням вагонів, становлять суму 45 315,98 грн., що включає в себе 19 020,00 (вартості придбаних деталей) + 23 665,56 грн. (технічне обслуговування) + 2 630,42 грн. (витрат з подавання та забирання вагонів). Контррозрахунку скаржником як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції надано не було.

77. Вимогами статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б її право не було порушено (упущена вигода).

78. Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

79. Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

80. Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

81. Відповідно до пункту 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

82. Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

83. Разом з тим системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

84. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

85. Згідно з думкою Вищого господарського суду України (пункт 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917) «приватні» (власні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою залізничного тарифу, мають правовий статус «вантажу» ( вантаж на колесах).

86. Така ж позиція зазначена в пункті 1.6 Розяснення «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» N 04-5/601 від 29.05.2002 Президії Вищого господарського суду України, аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16, постанові Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі № 910/313/19.

87. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантжу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах.

88. Стосовно доводів скаржника в частині відсутності у позивача права на звернення з позовом у даній справі через те, що він не є відправником або одержувачем вантажу згідно накладних № 37003571, 34018945, 34018903, 37659992, 45128717, 45375755, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач є власником (орендарем) порожніх вагонів, а тому обґрунтовано саме він звернувся з позовом про захист своїх порушених прав у розумінні статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

89. У постанові від 20.02.2020 року у справі № 910/313/19 Верховний Суд гашолосив, що у абзаці 2 пункту 126 Статуту залізниць йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), відтак статус такого майна (вантаж чи порожні вагони) не має істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

90. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 року у справі № 910/5827/19.

91. Відповідно до вищенаведеного доводи скаржника про різне тлумачення поняття «вантаж» в контексті того, чи відноситься до даної категорії поняття «порожніх приватних вагонів», не впливають на суть правильно ухваленого рішення у даній справі у відповідності до засад господарського судочинства в розумінні статті 2 Господарського процесуального кодексу України України.

92. Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами скаржника з посиланням на те, що позивачу було відомо, що працівниками залізниці зафіксований факт несанкціонованого втручання у діяльність залізничного транспорту, а саме - крадіжка деталей з вагонів невстановленими особами з огляду на наступне.

93. Щодо того, що з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами. В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що в силу пункту 20 Правил складання актів (пункт 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України. Тоді як звернення до правоохоронних органів не є обов`язком позивача.

94. В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, що матеріали справи не містять доказів в розумінні статей 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача, або ж внаслідок дії обставин непереборної сили. Підстав для відмови в задоволенні позову з підстав, заявлених скаржником в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не встановив.

95. Отже, наведене вище свідчить про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданих збитків - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

96. Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

97. Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

98. Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

99. За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

100.Доводи скаржника щодо постановлення оскаржуваного рішення з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах оскарження докази свідчать про обґрунтованість висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

101.При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

102.Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

103.У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

104.З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

105.На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Акціонерне товариство «Українська залізниця», в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 по справі 910/7441/24, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

106.Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 по справі 910/7441/24 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені статтями 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

107.У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

108.Відповідно до положень статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

109.Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

110.З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 по справі 910/7441/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

111.За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» відсутні.

Судові витрати

112.У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 по справі 910/7441/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.12.2024

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

Г.А. Кравчук