УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

18.11.2024Справа № 910/13476/23
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Муханьков Ю.В.

Представники учасників: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк десять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання:- декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020-2023 роки, привівши їх у відповідність до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 з зазначеннями відомостей про членів сім`ї;- доказів звернення заявника до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна була йому для заповнення розділу ІІ та ІІІ декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність;- плану реструктуризації боргів боржника, який відповідає вимогам чинного законодавства.

14.09.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 04.09.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.09.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 20.11.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 71979 від 28.11.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 26.02.2013 № 222). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 19.02.2024.

26.12.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 4 152 110,74 грн.

28.12.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника на суму 11 169 034,04 грн.

29.12.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_4 з грошовими вимогами до боржника на суму 579 153,82 грн.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 02.01.2024 та від 04.01.2024 вказані заяви прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 19.02.2024.

10.01.2024 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко О.М. про долучення до матеріалів справи відзивів на заяви із кредиторськими вимогами до боржника.

05.02.2024 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення ОСОБА_2 на відзив розпорядника майна на його заяву про визнання кредитором.

19.02.2024 до суду надійшли заперечення ОСОБА_2 щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_4

19.02.2024 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення ОСОБА_2 щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_3 .

Судове засідання, призначене на 19.02.2024, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.02.2024 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 08.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 10.06.2024.

05.06.2024 до суду надійшла відповідь ОСОБА_2 на пояснення ОСОБА_3 від 08.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 26.08.2024.

13.08.2024 до суду надійшли повідомлення керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко О.М. за результатом розгляду заяв із грошовими вимогами до боржника.

26.08.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про проведення аудиту діяльності боржника.

26.08.2024 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 щодо заяв із грошовими вимогами до боржника.

Судове засідання, призначене на 26.08.2024, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Після виходу судді Яковенко А.В. з лікарняного суд ухвалою від 06.09.2024 призначив попереднє засідання на 18.11.2024.

У судове засідання, призначене на 18.11.2024, з`явилися керуюча рструктризацією та представник заявленого кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_5 підлягає:

ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою кредитора боржника на суму 4 152 110,74 грн.

У заяві кредитора зазначено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 756/13058/17, яке набрало законної сили 24.06.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 040 127,32 грн. та судовий збір у розмірі 8 000,00 грн.

22.09.2018 на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 756/13058/17 виданий виконавчий лист.

Надалі, 09.06.2021 державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №756/13058/17 відкрито виконавче провадження № 65724623.

Проте, станом на 20.12.2023 Боржник заборгованість у розмірі 1 048 127,32 грн. не погасив.

Поряд із цим, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 у справі № 756/3483/18, яке набрало законної сили 17.10.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 702 377,40 грн., що еквівалентно 27 000,00 доларів США, судовий збір у розмірі 7 023,78 грн.

17.10.2018 на виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 виданий виконавчий лист №756/3483/18.

У подальшому, 09.06.2021 державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №756/3483/18 відкрито виконавче провадження № 65724304. Водночас, заборгованість за вказаним виконавчим листом залишається непогашеною.

Згідно з листом від 02.10.2023 № 27075 начальника Ірпінського відділу Державної виконавчої служби у Бучанському p-ні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у рамках виконавчих проваджень №65724623 та №65724304 грошові кошти в рахунок погашення заборгованості від Боржника ОСОБА_1 не надходили.

Крім того, 24.05.2021 ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відкрито провадження в справі № 235/3092/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.11.2023 передано справу № 235/3092/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики до Господарського суду м. Києва для подальшого розгляду в межах розгляду справи № 910/13476/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Як слідує з обставин справи № 910/13476/23 (235/3092/21), 28.04.2014 ОСОБА_1 (позичальник) взяв у борг у ОСОБА_2 (позикодавець) грошові кошти у сумі 67 000,00 доларів США, що станом на 28.04.2021 еквівалентно 1 860 590,00 грн. за офіційним курсом НБУ 1 долар США - 27,7715 грн.

Факт передачі грошових коштів у сумі 67 000,00 доларів США боржнику підтверджується розпискою від 28.04.2014, підписаною боржником, відповідно до якої останній зобов`язувався повернути позикодавцю суму боргу у сумі 67 000,00 доларів США не пізніше 28.10.2019.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Як визначено в заяві кредитора, станом на 28.04.2021 заборгованість за договором позики в розмірі 67 000,00 доларів США еквівалентно 1 860 590,00 грн. за офіційним курсом НБУ 1 долар США - 27,7715 грн.

З огляду на диспозитивність судового процесу, суд не вправі виходити за межі вимог кредитора, відтак розмір вимог кредитора в сумі 1 860 590,00 грн. визнається судом обґрунтованим.

Оскільки в установлений договором позики строк ОСОБА_1 грошові кошти ОСОБА_2 не повернув, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора на суму 1 860 590,00 грн. основного боргу є доведеними.

Також, у заяві кредитора вказано, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 у справі № 756/3483/18, яке набрало законної сили 17.10.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 702 377,40 грн.

17.10.2018 на виконання вказаного рішення суду виданий виконавчий лист №756/3483/18, на підставі якого 09.06.2021 державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 65724304.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 борг у сумі 702 377,40 грн. не погасив, ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення нарахованих на суму боргу 702 377,40 грн. за період з 24.02.2019 до 24.02.2022 3% річних у сумі 63 271,66 грн. та інфляційних витрат у сумі 153 584,87 грн.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі № 204/12082/23, рішення в якій наразі не ухвалено.

Крім того, як вказано в заяві кредитора, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 756/13058/17, яке набрало законної сили 24.06.2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 040 127,32 грн., що еквівалентно 40 000,00 доларів США, та судовий збір в розмірі 8 000,00 грн.

22.09.2018 на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва виданий виконавчий лист №756/13058/17.

У подальшому, 09.06.2021 державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого листа №756/13058/17 відкрито виконавче провадження № 65724623.

Оскільки заборгованість залишилася непогашеною, ОСОБА_2 звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення нарахованих на суму боргу 1 040 127,32 грн. за період з 24.02.2019 до 24.02.2022 3% річних у сумі 93 696,92 грн. та інфляційних витрат у сумі 227 438,79 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12.06.2023 відкрито провадження у справі № 204/6706/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат у сумі 321 135,71 грн. Розгляд вказаної справи наразі триває.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

При цьому, наявність чи відсутність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора його права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/8132/17.

Ураховуючи те, що доказів погашення ОСОБА_1 заборгованості, стягнутої за рішеннями судів у справах № 756/3483/18 та № 756/13058/17 до суду не надано, наведені вище вимоги кредитора в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню.

Таким чином, ОСОБА_2 у поданій заяві кредитора просив визнати грошові вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 4 152 110,74 грн., з яких: 1 048 127,32 грн. згідно з рішенням суду в справі № 756/13058/17; 709 401,18 грн. згідно з рішенням суду в справі № 756/3483/18; 1 860 590,00 грн. за розпискою від 28.04.2014; 3% річних у сумі 63 271,66 грн. та інфляційні втрати в сумі 153 584,87 грн., нарахованих за період з 24.02.2019 до 24.02.2022 на суму боргу 702 377,40 грн. згідно з рішенням суду у справі № 756/3483/18; 3% річних у сумі 93 696,92 грн. та інфляційних витрат у сумі 227 438,79 грн., нарахованих за період з 24.02.2019 до 24.02.2022 на суму боргу 1 040 127,32 грн. згідно з рішенням суду у справі № 756/13058/17.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_2 кредитором боржника на суму 4 152 110,74 грн., що відносяться до вимог другої черги.

ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою кредитора боржника на суму 11 169 034,04 грн.

Із заяви кредитора вбачається, що між ОСОБА_3 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено договір позики від 01.07.2021, згідно якого Боржник отримав в борг від кредитора 180 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1 Договору Боржник зобов`язався повернути всю суму позики не пізніше 01.07.2022 року.

У п. 2 Договору вказано, що факт одержання Позики підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми Позики.

Пунктом 5 Договору передбачено, що позику, а також проценти Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 01.07.2022.

До вказаного Договору ОСОБА_1 складено 01.07.2021 розписку щодо одержання в борг від ОСОБА_3 180 000,00 доларів США із зобов`язанням повернути не пізніше 01.07.2022.

Оскільки Боржник суму позики в установлений договором строк не повернув, ОСОБА_3 звернувся 09.06.2023 до Боржника із претензією, в якій вимагав негайно повернути позику в розмірі 180 000,00 доларів США, 25 відсотків річних за період з 01.07.2021 по дату фактичного повернення позики, 3 проценти річних від простроченої суми з період з 02.07.2022 по дату фактичного повернення позики, а також пеню в розмірі 1 відсоток від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен день прострочення з 02.07.2022 (дати виникнення заборгованості) по дату фактичного повернення позики.

Утім, зазначена претензія залишена Боржником без задоволення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те, що ОСОБА_1 у встановлений договором позики від 01.07.2021 строк до 01.07.2022, не повернув ОСОБА_3 суму позики в розмірі 180 000,00 доларів США, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених кредитором даних вимог.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з п. 3, 4 Договору Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики в розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків річних. Проценти виплачуються Позичальником у день повернення Позики.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Оскільки прострочена сума визначена у розмірі 180 000,00 доларів США, нарахування процентів річних здійснюється саме із вказаної суми.

Здійснивши арифметичний перерахунок, суд дійшов висновку визнати в повному обсязі вимоги, що включають нараховані кредитором 3 % річних у сумі 7 944,66 доларів США та 25 % річних у розмірі 111 328,77 доларів США.

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Як слідує з заяви кредитора, остання подана до суду 20.12.2023, станом на яке курс долара США до гривні становив 1 долар США = 37,3205 грн. Відтак, вимоги кредитора підлягають визнанню в розмірі 11 169 034,04 грн.

Ураховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_3 кредитором боржника на суму 11 169 034,04 грн., що відноситься до другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 5 368,00 грн. з віднесенням до вимог першої черги.

ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою кредитора боржника на суму 579 153,82 грн.

Як указано в заяві кредитора, 12.01.2022 був укладений договір позики, згідно умов якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 12.01.2023.

На підтвердження факту укладання договору позики та передачі грошових коштів у сумі 15 000,00 доларів США ОСОБА_1 власноручно написав 12.01.2022 розписку.

Однак, в обумовлені договором позики строк ОСОБА_1 запозичені грошові кошти не повернув.

У зв`язку з цим, 17.06.2023 ОСОБА_4 направила ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу, що залишена останнім без задоволення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки ОСОБА_1 не повернув ОСОБА_4 у визначений у розписці строк до 12.01.2023, грошові кошти позики в розмірі 15 000,00 доларів США, вимоги ОСОБА_4 визнаються судом обґрунтованими.

Також, кредитором нараховані 3 % річних у розмірі 422,88 доларів США за період прострочення з 13.01.2023 до 21.12.2023 на суму боргу 15 000,00 доларів США.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

З огляду на те, що прострочена сума визначена у розмірі 15 000,00 доларів США, нарахування 3 % річних здійснюється саме із вказаної суми.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц.

За арифметичним перерахунком суду нараховані кредитором 3 % річних у розмірі 422,88 доларів США підлягають визнанню в заявленій сумі.

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Як слідує з заяви кредитора, остання подана до суду 21.12.2023, станом на яке курс долара США до гривні становив 1 долар США = 37,5516 грн., відтак сума вимог кредитора 15 422,88 доларів США еквівалентна 579 153,82 грн.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_4 кредитором боржника на суму 579 153,82 грн., що відносяться до вимог другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 5 368,00 грн. з віднесенням до вимог першої черги.

Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/13476/23 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 4 152 100,74 грн.-вимоги другої черги;

- ОСОБА_3 з грошовими вимогами на суму 11 174 402,04грн., з яких: 5 368,00 грн. витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 11 169 034,04 грн. вимоги другої черги;

- ОСОБА_4 з грошовими вимогами на суму 584 521,82грн., з яких: 5 368,00 грн. витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 579 153,82 грн. вимоги другої черги;

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Встановити дату проведення зборів кредиторів: 28.11.2024.

4. Керуючому реструктуризацією боргів боржника у строк до 15.01.2025 подати до Господарського суду м. Києва план реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 20.01.2025 о 14:20 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 7.

6. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали складено 18.12.2024

Суддя А.В. Яковенко