ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. Справа№ 904/5026/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дуча Володимира Миколайовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024

у справі № 904/5026/23 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль"

до Фізичної особи-підприємця Дуча Володимира Миколайовича

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - позивач; АТ «Криворізька теплоцентраль»; Товариство) до Фізичної особи-підприємця Дуча Володимира Миколайовича (надалі - відповідач; ФОП Дуч В.М.; апелянт; скаржник) про стягнення 442 501,83 грн, з яких 420 006,47 грн - основного боргу за період з 01.11.2022 по 31.03.2023, 5 206,28 грн - пені за період з 01.02.2023 по 01.08.2023, 5 319,32 грн - 3% річних та 11 969,76 грн - інфляційних втрат за період з 02.01.2023 по 01.08.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином не виконував умови договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 1043/жб/1 від 01.11.2021, № 1043/жб/2 від 01.11.2021, № 1043/жб/3 від 01.11.2021 та № 1043/жб/4 від 01.11.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 позов АТ "Криворізька теплоцентраль" до ФОП Дуч В.М. задоволено частково. Стягнуто з ФОП Дуч В.М. на користь АТ "Криворізька теплоцентраль" 412 778,33 грн - основного боргу, 5 206,28 грн - пені, 5 319,32 грн - 3% річних, 11 969,76 грн - інфляційних втрат, 6 637,53 грн - судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 7 228,14 грн основного боргу.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції зазначив, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 420 006,47 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Також за висновками місцевого господарського суду відповідач не звільняється від стягнення з нього неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість. Крім того, під час розгляду справи у господарському суді 7 228,14 грн було зараховано в рахунок погашення боргу за договором № 1043/жб/4, у зв`язку з чим суд 1-ої інстанції закрив провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, ФОП Дуч В.М. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі заявник просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 № 904/5026/23 скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким в задоволенні вимог АТ "Криворізька теплоцентраль" до ФОП Дуч В.М. про стягнення 412 778, 33 грн - боргу, 5206,28 грн - пені, 5 319,32 грн - 3% річних, 11 969,76 грн - інфляційних втрат, 6 637,53 грн - судового збору відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом: не в повному обсязі досліджено усі наявні докази та не були з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального права та зроблено невідповідні висновки щодо встановлених обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення справи; порушено норми процесуального права, що в свою чергу і призвело до винесення незаконного рішення.

Апелянт зазначає, що типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії № 1043/жб/1/2/3/4 від 01.11.2021 не є укладеними, оскільки останній не надавав згоди на укладання публічного договору приєднання.

Також відповідач вказує, що для того, щоб правильно укласти публічний договір важливим є дотримання наступних кроків: 1. На офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги (самого комунального підприємства) розмістити повідомлення про публічну пропозицію (оферту) публічного індивідуального договору приєднання про надання комунальних послуг. 2. На цьому ж ресурсі розмістити публічний індивідуальний договір приєднання, а також заяву-приєднання (для багатоквартирних будинків) та заяву-приєднання (для індивідуальних (садибних) будинків). 3. У загальнодоступних місцях, де перебувають споживачі, на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг розміщується окреме повідомлення про місце опублікування тексту договору. Втім, жодних повідомлень споживачам про розміщення договору на сайті не надано, а позивач лише зачекав місяць і вже по факту виставив до нарахування суми до сплати за новим законом і Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (скорочено - Методика № 315).

Окремо скаржник акцентує, що до 01.05.2019 та після 01.05.2019 залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та до вказаних договорів норми законодавства не передбачають можливості застосування виконавцями послуг Методики № 315. Отже, на думку відповідача, наразі договір купівлі-продажу теплової енергії № 1043 від 04.12.2013 діє, а оскільки споживання теплової енергії не може бути безоплатним, то відповідно сплати за отримання теплової енергії наявні, проте виключно при правильному розрахунку кількості отриманої теплової енергії. Однак, господарським судом не була перевірена кількість споживання відповідачем теплової енергії.

Апелянт висновується й про те, що ним були надані всі докази на підтвердження фактів: відсутності укладання між сторонами типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії № 1043/жб/1/2/3/4 від 01.11.2021; продовження дії договору купівлі-продажу теплової енергії № 1043 від 04.12.2013.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Алданова С.О., судді Корсак В.А., ОСОБА_1.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3248/24 від 12.09.2024, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5026/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2024 апеляційну скаргу відповідача у справі № 910/5026/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий суддя), судді: Корсак В.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 справу № 904/5026/23 за апеляційною скаргою ФОП Дуч В.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), судді: Корсак В.А., Пономаренко Є.Ю. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дуч В.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 у справі № 904/5026/23. Призначено розгляд апеляційної скарги ФОП Дуч В.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 у справі № 904/5026/2 на 21.10.2024.

В судовому засіданні 21.10.2024 судом у справі оголошено перерву до 09.12.2024.

30.09.2024 до апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому АТ «Криворізька теплоцентраль» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Товариство звертає увагу, що у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону України № 1060-IX). Так, Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Водночас, протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирних будинків: № 24 м-н 4й Зарічний, № 20 по вул. Ф. Караманиць, № 79 по вул. Е. Фукса, № 9 по вул. В. Великого не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Позивач підкреслює, що відповідно до п 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830, діями, які свідчать про приєднання споживача до умов індивідуального договору, зокрема, є надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Таким чином, як вважає Товариство, послуга з постачання теплової енергії була надана відповідачу належним чином і у повному обсязі, що не спростовується останнім. А приєднання до умов публічного типового договору відбулось акцептом шляхом беззаперечного отримання послуги.

Згідно тверджень позивача, відповідач не надав жодного доказу, що ним не було отримано послугу з постачання теплової енергії, зокрема, не надано ані актів про відсутність теплової енергії у приміщенні, ані законодавчо встановленого переліку документів, що підтверджує від`єднання від мережі централізованого опалення, який є єдиною правовою підставою для зняття споживача з абонентського обліку та припинення нарахувань.

Окрім того, факт укладення типових індивідуальних договорів за такими реквізитами: 1) за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143, - № 1043/жб/1 від 01.11.2023; 2) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34 - № 1043/жб/2 від 01.11.2023; 3) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19 - № 1043/жб/3 від 01.11.2023; 4) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а - № 1043/жб/4 від 01.11.2021 встановлено рішеннями судів у справах: № 904/232/23, № 904/1561/23, № 904/1599/23, № 904/1711/23, та не потребують повторного встановлення і дослідження.

Відповідач вказує й на те, що договір купівлі-продажу теплової енергії № 1043 від 04.12.2013 втратив свою силу 01.11.2021, тобто з дати набрання чинності Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії.

Представник апелянта в судовому засіданні 09.12.2024 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 № 904/5026/23 в повному обсязі та прийняти нове, яким в задоволенні вимог АТ "Криворізька теплоцентраль" до ФОП Дуч В.М. про стягнення 412 778, 33 грн - боргу, 5206,28 грн - пені, 5 319,32 грн - 3% річних, 11 969,76 грн - інфляційних втрат, 6 637,53 грн - судового збору відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.12.2024 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (теплогенеруюча організація) є виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинків.

Дуч Володимир Миколайович є власником нежитлових приміщень, що знаходиться у м. Кривий Ріг за такими адресами: м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143, площею 117,9 кв.м.; вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34, площею 74,9 кв.м.; вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19, площею 205,5 кв.м; вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а, площею 529,7 кв.м.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Товариство своїм листом № 3050/30 від 04.08.2020 повідомило ФОП Дуч В.М. про необхідність надати документи, що підтверджують площу нежитлового приміщення, що належить йому на праві приватної власності.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав.

АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавець послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - Договір), який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирних будинків: № 24 по м-ну 4й Зарічний, № 20 по вул. Ф. Караманиць, № 79 по вул. Е. Фукса, № 9 по вул. В. Великого про обрання моделі договірних відносин, тому з 01.11.2021 з Фізичною особою-підприємцем Дучем В.М. укладеними є типові договори, а саме:

за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143, - № 1043/жб/1;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34, - № 1043/жб/2;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19, - № 1043/жб/3;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а, - № 1043/жб/4.

У матеріалах справи наявні акти подачі та припинення подачі теплоносія на житлові будинки у період 01.11.2022 - 31.03.2023.

Крім того, у будинку № 24 по м-ну 4й Зарічний в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 16.08.2021. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлений, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки боржник не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідач за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143 спожив теплову енергію у розмірі 7,78 Гкал на загальну суму 41 578,36 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів-передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26429 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 1,22 Гкал теплової енергії на суму 6 500,00 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31462 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 2,01 Гкал теплової енергії на суму 10 741,97 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1107 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 1,61 Гкал теплової енергії на суму 8 604,26 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4763 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 2,14 Гкал теплової енергії на суму 11 436,72 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8050 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 0,8 Гкал теплової енергії на суму 4 275,41 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

У будинку № 20 по вул. Ф. Караманиць в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 13.10.2020. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідачем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34 спожито теплову енергію у розмірі 6,46 Гкал на загальну суму 34 523,93 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26431 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 0,9 Гкал теплової енергії на суму 4 809,84 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31464 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 2 Гкал теплової енергії на суму 10 688,52 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1109 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 1,35 Гкал теплової енергії на суму 7214,75 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4765 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 1,58 Гкал теплової енергії на суму 8 443,93 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8263 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 0,63 Гкал теплової енергії на суму 3 366,89 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн;

У будинку по вул. Е. Фукса в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 31.08.2022. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідач за адресою: вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19 спожив теплову енергію у розмірі 21,36 Гкал на загальну суму 114 153,40 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26433 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 2,94 Гкал теплової енергії на суму 15712,13 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31466 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 5,87 Гкал теплової енергії на суму 31 370,81 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1111 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 5,57 Гкал теплової енергії на суму 29 767,52 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4767 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 5,74 Гкал теплової енергії на суму 30 676,06 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8707 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 1,24 Гкал теплової енергії на суму 6 626,88 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

У будинку по вул. В. Великого в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 30.08.2022. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідачем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а спожито теплову енергію у розмірі 42,96 Гкал на загальну суму 229 589,42 грн., а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26435 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 6,11 Гкал теплової енергії на суму 32 653,43 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31468 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 10,43 Гкал теплової енергії на суму 55 740,64 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1113 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 9,53 Гкал теплової енергії на суму 50 930,80 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4769 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 10,73 Гкал теплової енергії на суму 57 343,91 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 9741 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 6,16 Гкал теплової енергії на суму 32 920,64 та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату спожитої теплової енергії та послуги з абонентського обслуговування.

Відповідач послуг не оплатив.

Беручи до уваги вказані фактичні обставини справи судова колегія вказує, що Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»).

Поряд із цим, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) то з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) (по тексту - Правила № 830).

Як вже зазначалось, АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавець послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирних будинків: № 24 по м-ну 4й Зарічний, № 20 по вул. Ф. Караманиць, № 79 по вул. Е. Фукса, № 9 по вул. В. Великого про обрання моделі договірних відносин, тому з 01.11.2021 з Фізичною особою-підприємцем Дучем В.М. укладеними є типові договори, а саме:

за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143, - № 1043/жб/1;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34, - № 1043/жб/2;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19, - № 1043/жб/3;

за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а, - № 1043/жб/4.

Згідно з пунктом 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.

У пункті 30 Договору встановлено, що плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.

Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 Договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (частина 3 пункту 41 Договору).

Згідно з пунктом 47 Договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (пункт 51 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 Договору).

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, факт поставки теплової енергії у період 01.11.2022-31.03.2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житлові будинки. Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Обсяг спожитої у буднику послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору).

За п. 19 Правил № 830 комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 24 Правил № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Згідно п. 10 Методики № 315 базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювальна площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги постачання теплової енергії.

У разі, якщо відомості про опалювальну площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутністю приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на таке приміщення.

Пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювальна площа (об`єм) приміщення це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.

У будинку № 24 по м-ну 4й Зарічний в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 16.08.2021. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлений, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки боржник не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідач за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143 спожив теплову енергію у розмірі 7,78 Гкал на загальну суму 41 578,36 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів-передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26429 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 1,22 Гкал теплової енергії на суму 6 500,00 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31462 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 2,01 Гкал теплової енергії на суму 10 741,97 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1107 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 1,61 Гкал теплової енергії на суму 8 604,26 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4763 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 2,14 Гкал теплової енергії на суму 11 436,72 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8050 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 0,8 Гкал теплової енергії на суму 4 275,41 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

У будинку № 20 по вул. Ф. Караманиць в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 13.10.2020. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідачем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34 спожито теплову енергію у розмірі 6,46 Гкал на загальну суму 34 523,93 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26431 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 0,9 Гкал теплової енергії на суму 4 809,84 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31464 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 2 Гкал теплової енергії на суму 10 688,52 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1109 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 1,35 Гкал теплової енергії на суму 7214,75 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4765 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 1,58 Гкал теплової енергії на суму 8 443,93 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8263 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 0,63 Гкал теплової енергії на суму 3 366,89 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн;

У будинку по вул. Е. Фукса в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 31.08.2022. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідач за адресою: вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19 спожив теплову енергію у розмірі 21,36 Гкал на загальну суму 114 153,40 грн, а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26433 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 2,94 Гкал теплової енергії на суму 15712,13 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31466 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 5,87 Гкал теплової енергії на суму 31 370,81 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1111 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 5,57 Гкал теплової енергії на суму 29 767,52 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4767 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 5,74 Гкал теплової енергії на суму 30 676,06 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 8707 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 1,24 Гкал теплової енергії на суму 6 626,88 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

У будинку по вул. В. Великого в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 30.08.2022. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно загальній площі приміщення, оскільки споживач не надав інформацію щодо опалювальної площі приміщення.

Згідно з показниками приладу комерційного обліку у період з 01.11.2022 по 31.03.2023 відповідачем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а спожито теплову енергію у розмірі 42,96 Гкал на загальну суму 229 589,42 грн., а також споживачу надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 40,34 грн.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 26435 від 30.11.2022 відповідачу у листопаді 2022 року поставлено 6,11 Гкал теплової енергії на суму 32 653,43 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 31468 від 31.12.2022 у грудні 2022 року - 10,43 Гкал теплової енергії на суму 55 740,64 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 1113 від 31.01.2023 у січні 2023 року - 9,53 Гкал теплової енергії на суму 50 930,80 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 4769 від 28.02.2023 у лютому 2023 року - 10,73 Гкал теплової енергії на суму 57 343,91 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;

- № 9741 від 31.03.2023 у березні 2023 року - 6,16 Гкал теплової енергії на суму 32 920,64 та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн.

За наведених обставин, з огляду на вказані нормативні приписи щодо укладення типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянта про те, що типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії № 1043/жб/1/2/3/4 від 01.11.2021 не є укладеними.

На виконання п. 33 Договору позивач надіслав відповідачу рахунки на оплату спожитої теплової енергії та послуги з абонентського обслуговування (докази відправки наявні в матеріалах справи).

Відповідач не сплатив грошових коштів за надані послуги.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів відключення приміщень від мереж централізованого опалення житлових будинків, а також доказів звернення відповідача до позивача з претензіями щодо кількості та/або якості наданих послуг за спірний період.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на дату звернення з позовом до господарського суду у відповідача утворився борг за період з 01.11.2022 по 31.03.2023 на суму 420 006,47 грн, у тому числі: 1) за договором № 1043/жб/1 (адреса: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143) 41 618,70 грн (41 578,36 грн за послугу з постачання теплової енергії, 40,34 грн за послугу з абонентського обслуговування); 2) за договором № 1043/жб/2 (адреса: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34) 34 564,27 грн (34 523,93 грн за послугу з постачання теплової енергії, 40,34 грн за послугу з абонентського обслуговування); 3) за договором № 1043/жб/3 (адреса: м. Кривий Ріг, вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19) 114 193,74 грн (114 153,40 грн за послугу з постачання теплової енергії, 40,34 грн за послугу з абонентського обслуговування); 4) за договором № 1043/жб/4 (адреса: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а) 229 629,76 грн (229 589,42 грн за послугу з постачання теплової енергії, 40,34 грн за послугу з абонентського обслуговування), про що, за висновками колегії суддів, правильно вказано місцевим господарським судом.

Також апеляційним господарським судом враховано, по-перше, що у своєму листі № 4971/30 від 26.06.2023 позивач проінформував відповідача, що на виконання рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.08.2022 у справі № 54/50-21, з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 у справі № 904/2888/22, АТ «Криворізька теплоцентраль» було виконано перерахунок розміру нарахувань за теплову енергію для категорії споживачів «Бюджетні установи» та «Інші споживачі» за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року. Повідомило, що за договором № 1043 від 04.12.2013, який був укладений між АТ «КТЦ» та ФОП Дуч В.М. сума перерахунку склала (-12 732,73) грн. з урахуванням ПДВ. Заборгованість/переплата за вище вказаним договором на 31.05.2023 складає (-7 228,14) грн з урахуванням ПДВ. У зв`язку з чим, у разі наявності переплати просило звернутися до АТ «КТЦ» з заявою для зарахування суми перерахунку на поточний договір. (Зразок заяви наведено в Додатку № 1)».

Згідно листа № 21/09-03 від 21.09.2023 ФОП Дуч В.М. повідомлено АТ «Криворізька теплоцентраль» про необхідність перенесення надлишкових коштів в сумі 12 732,73 грн з договору № 1043 від 04.12.2013 на договір № 1043/жб/4 від 01.11.2021.

Під час розгляду цієї справи 7 228,14 грн було зараховано в рахунок погашення боргу за договором № 1043/жб/4, у зв`язку з чим провадження у справі № 904/5026/23 в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України було закрито.

По-друге, частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Так, факт укладення між сторонами відповідних типових індивідуальних договорів: 1) за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 4й Зарічний, буд. 24 прим. 143, - № 1043/жб/1 від 01.11.2023; 2) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ф. Караманиць, буд. 20, прим. 34 - № 1043/жб/2 від 01.11.2023; 3) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Е. Фукса, буд. 79, прим. 19 - № 1043/жб/3 від 01.11.2023; 4) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 9, прим. 43а - № 1043/жб/4 від 01.11.2021 встановлено рішеннями господарських судів, які набрали законної сили, у справах про стягнення заборгованості за період з 01.11.2021 по 31.03.2022: № 904/1711/23, № 904/1561/23, № 904/1599/23, № 904/232/23 відповідно.

Отже, факти укладення відповідних типових індивідуальних договорів, а також наявність грошових зобов`язань відповідача зі сплати заборгованості по ним за окреслений вище період, підтверджується рішеннями у господарських справах, що набрали законної сили, за участі тих самих сторін, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

З урахуванням вказаного судова колегія висновується про необґрунтованість аргументів апелянта про відсутність укладання між сторонами типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії № 1043/ жб/1/2/3/4 від 01.11.2021.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 № 1060-ІХ, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

З огляду на викладене, а також враховуючи наведені вище висновки про укладення між сторонами з 01.11.2021 відповідних типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які набрали чинності, невмотивованими, за переконанням суду апеляційної інстанції, є твердження скаржника про дію (чинність) договору купівлі-продажу теплової енергії № 1043 від 04.12.2013.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 5 206,28 грн - пені, 5 319,32 грн - 3% річних та 11 969,76 грн - інфляційних втрат.

Судова колегія зазначає, що пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіривши здійснений Товариством розрахунок пені, з урахуванням визначених позивачем періодів прострочки відповідача по оплаті теплової енергії за відповідними типовими індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії, що в сумі становить 5 206,28 грн, судова колегія зазначає, що розрахунок пені є арифметично правильним.

Тому, з огляду на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за типовими індивідуальними договорам про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021: № 1043/жб/1, № 1043/жб/2, № 1043/жб/3, № 1043/жб/4 з оплати теплової енергії, місцевим господарським судом, за висновками судової колегії, обґрунтовано стягнуто з відповідача 5 206,28 грн пені за період з 01.02.2023 по 01.08.2023.

Крім того, оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 5 319,32 грн - 3% річних та 11 969,76 грн - інфляційних втрат.

Колегія суддів вказує, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції та 3% річних, здійснений позивачем, судова колегія вважає їх арифметично правильними.

Таким чином, після перевірки здійснених позивачем розрахунків втрат від інфляції за період з 02.01.2023 по 01.08.2023, що були заявлені до стягнення в розмірі 11 969,76 грн, а також 3% річних за період з 02.01.2023 по 01.08.2023, що складає 5 319,32 грн, - суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що ця частина позовних вимог є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", окрім іншого, встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. А оскільки Дуч Володимир Миколайович є громадянином України, тобто і є населенням, а в зазначеній постанові Кабінету Міністрів України немає роз`яснень, що це стосується виключно для сплати житлових квартир або будинків, відсутніми є підстави для стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та процентів річних, то судовою колегією зазначається таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Дуч В.М. є фізичною особою-підприємцем та є власником спірних нежитлових приміщень, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 № 2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів».

Окрім того, відповідно до роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № п0013866-І2 від 31.12.2012 оплата житлово-комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, а не у інший спосіб.

Колегія суддів акцентує, що відповідачем не доведено, що спірні приміщення використовуються ним для проживання, докази на підтвердження переведення цих нежитлових приміщень до об`єктів житлового фонду в матеріалах справи також відсутні та скаржником не надані.

При цьому, судовою колегією взято до уваги, що попередній договір купівлі-продажу теплової енергії № 1043 від 04.12.2013, на підставі якого ДП Криворізька теплоцентраль постачало теплову енергію до спірних нежитлових приміщень, був укладений з відповідачем саме як із фізичною особою-підприємцем.

У цьому зв`язку помилковим є посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" як на підставу для звільнення його від відповідальності у вигляді стягнення пені, інфляційних втрат та процентів річних під час воєнного стану, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права.

У даному випадку, апелянт відноситься не до категорії споживачів "населення", а до категорії "інші споживачі".

При цьому у розумінні чинного законодавства України до категорії споживачів "населення" відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. У даному випадку, обставини щодо проживання скаржника у спірному нежитловому приміщенні останнім не доведені.

Отже, вказана постанова Кабінету Міністрів України регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням, як побутовими споживачами, і не стосується суб`єктів господарювання, яким є відповідач - ФОП Дуч В.М.

Враховуючи наведені висновки стосовно правових підстав для стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за відповідні періоди, колегією суддів відхиляються заперечення апелянта у цій частині.

З урахуванням всього вищезазначеного, на переконання суду апеляційної інстанції обґрунтованими є висновки місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ФОП Дуч В.М. на користь АТ "Криворізька теплоцентраль" 412 778,33 грн - основного боргу, 5 206,28 грн - пені, 5 319,32 грн - 3% річних та 11 969,76 грн - інфляційних втрат.

Додатково колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема: у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Так, оскаржуване рішення в частині закриття провадження у справі № 904/5026/23 на суму 7 228,14 грн, згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, з підстав зарахування позивачем вказаної суми в рахунок погашення боргу відповідача за договором № 1043/жб/4 апелянтом не оскаржується, відповідних мотивів останнім не наведено, а тому правова оцінка вказаної процесуальної дії суду першої інстанції колегією суддів не здійснюється.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом: не в повному обсязі досліджено усі наявні докази та не були з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального права та зроблено невідповідні висновки щодо встановлених обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення справи; порушено норми процесуального права, що в свою чергу і призвело до винесення незаконного рішення, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 у справі № 904/5026/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в спростування викладених відповідачем в апеляційні скарзі доводів в цілому.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дуча Володимира Миколайовича - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 у справі № 904/5026/23 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Дуча В.М .

4. Справу № 904/5026/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.12.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

Є.Ю. Пономаренко