УХВАЛА

м. Київ

18.12.2024Справа № 904/4945/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; код ЄРПОУ 14360570)

про скасування залишку кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд скасувати залишок заборгованості Фізичної особи - підприємця Юраш Зінаїди Борисівни перед АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 16 076 грн. 69 коп. на підставі відсутності законної підстави для її примусового стягнення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2024 справу № 904/4945/24 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

11.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 904/4945/24.

Згідно до з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024, матеріали справи № 904/4945/24 передано на розгляд судді Блажівській О.Є.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною 3 статті 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України закріплено юрисдикцію господарських судів, в тому числі пунктом 1 частини 1 даної статті визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Суд вказує, що господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов:

1) участь у спорі суб`єкта господарювання;

2) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

3) наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

4) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

З матеріалів позовної заяви позивача вбачається, що позивач просить скасувати залишок заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 16 076 грн. 69 коп., яка була стягнута з неї, як фізичної особи-підприємця на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2015 у справі №904/5454/15.

Позивач зазначає, що ним ФОП було припинено 22.01.2024 та 21.07.2024 зданий останній звіт до податкової інспекції.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, в постановах від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10 фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Отже, станом на час подання позовної заяви, Юраш Зінаїда Борисівна не є фізичною особою-підприємцем, тобто не має статусу підприємця.

Дослідивши обґрунтування позовної заяви та суть спору, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не є господарськими, а позивач не є суб`єктом господарювання.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1, 6 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути заявнику.

3. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА