ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 Справа № 904/3814/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "СЕРВІС", м.Дніпро

про визнання недійсним договору поставки та застосування наслідків недійсності правочину

Представники:

Від Позивача : Вітер В.П., самопредставництво

Від Відповідача: Хандога В.В., ордер від 10.07.2023 АЕ№1166192, адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне некомерційне підприємство "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" Дніпровської міської ради (далі-Позивач) 13.07.2023 року звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "СЕРВІС" (далі-Відповідач), в якому просить суд:

визнати недійсним договір №141 від 21.11.2017 з додатками, укладений між комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико - санітарної допомоги №4» Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Сервіс»;

застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми «Сервіс» на користь позивача грошові кошти у сумі 1019880,00 грн;

стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що спірний договір не відповідає інтересам держави та суспільства.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

17.07.2023 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.

12.09.2023 ухвалою суд зупинив провадження у справі №904/3814/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №918/1043/21.

Судом встановлено, що Велика Палата Верховного Суду здійснила перегляд справи №918/1043/21, за результатами якої винесла постанову від 18.09.2024 року.

08.11.2024 ухвалою суд поновив провадження у справі №904/3814/23 та призначив розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

Під час судового засідання 12.12.2024 представник Відповідача подав додаткові пояснення щодо суті спору (арк.с. 156-158).

В судовому засіданні 12.12.2024 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

03.08.2024 року канцелярія суду зареєструвала відзив на позовну заяву (арк.с. 102-105), в якому вказує про те, що порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час проведення тендеру у разі належного виконання умов договору про закупівлю та відсутності порушення прав та інтересів, за захистом яких позивач звертається до суду, не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Також Відповідач зазначив, що Закон України "Про публічні закупівлі" не передбачає визнання договору про закупівлю недійсним у разі виявлення порушень під час укладення цього договору.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

18 жовтня 2017 позивачем у системі «Prozorro» було оприлюднене оголошення про проведення закупівлі за кошти міського бюджету наступних товарів: персональні комп`ютери у кількості 60 штук за процедурою відкритих торгів очікуваною вартістю 1 020 000,00 грн (арк.с. 18-20):

- ідентифікатор закупівлі: ID: UА-2017-10-18-000321-а;

- назва предмету закупівлі: Персональні комп`ютери;

- код відповідно до класифікатора ДК 021:2015:30213000-5- персональні комп`ютери, що підтверджується оголошенням про проведення відкритих торгів.

Участь у вказаній закупівлі приймали 2 учасника:

- ТОВ Виробнича фірма «Сервіс» (), дата та час подання тендерної пропозиції 02 листопада 2017 о 09:54;

- ТОВ «Сервіс Протекшн Сістемс» (), дата та час подання тендерної пропозиції 02 листопада 2017 о 09:11.

Відповідно до протоколу розкриття тендерної пропозиції від 07.11.2017 переможцем процедури закупівлі став учасник ТОВ Виробнича фірма «Сервіс». Останній відповідав кваліфікаційним критеріям, встановленим в тендерній документації та були відсутні підстави для відмови, установлені статтею 17 Закону України "Про публічні закупівлі".

Вказане також підтверджується Звітом про результати проведення процедури закупівлі UА-2017-10-18-000321-а, дата формування звіту: 21 листопада 2017 та повідомленням про намір укласти договір (арк.с. 21-22).

Так, за результатами проведення відкритих торгів UА-2017-10-18-000321-а для закупівлі «Персональних комп`ютерів» між КЗ «ДЦПМСД №4» (Замовник) та ТОВ Виробнича фірма «Сервіс» () (Постачальник) (далі - Сторони), було укладено договір поставки товарів № 141 від 21.11.2017 (далі - Договір) (арк.с. 9-14).

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити у зумовлені строки Замовнику персональні комп`ютери у зборі, далі Товар, перелік, кількість, ціни та ідентифікаційні особливості яких зазначені у Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти вказані Товари і своєчасно сплатити за них певну грошову суму на умовах цього Договору.

Також відповідно до пункту 1.4 Договору предметом поставки є комп`ютерна/офісна техніка: Персональний комп`ютер у зборі (1. Системний блок: Dell OptiPlex 3050 Micro Form Factor (regulator model D10U) Inter Core i3-7100T (3.4 GHz, 35W)/4Gb/500Gb; Маніпулятор «Миша» Dell Optical Mouse MSI 16 Black; IGiaBiaTypa Dell Multimedia Keyboard - Russian (Китай); Монітор: Dell 20 Monitor E2016H - 49.4cm (19.5") Black (Китай), Спеціалізоване кріплення з фіксацією Dell OptiPlex Micro All-in-One Mount for E-Series Monitor, Kit (Китай).

Відповідно до специфікації до Договору №141 від 21.11.2017 загальна кількість товару складала - 60 (штук), ціна за одиницю товару без ПДВ 14165,00 грн, загальна сума з ПДВ 1019880,00 грн, в тому числі ПДВ - 169980,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, сума визначена у договорі складає 1019880,00 грн, (один мільйон дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ - 169980,00 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят грн 00 коп.).

Відповідно до умов пункту 3.1 Договору, товари, постачаються однією партією за адресою: м.Дніпро, вул.Ламана, 4, протягом 30 календарних днів з дня підписання Договору.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, скріплений печатками та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків до повного його виконання.

Відповідно до Звіту про виконання договору про закупівлю UА-2017-10-18-000321-а (дата формування звіту: 18 січня 2018), договір виконано та відповідачеві сплачено суму в розмірі 1019880,00 грн (один мільйон дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят грн. 00 коп.).

Отже в результаті публічних закупівель між Позивачем та Відповідачем укладено договір, який виконаний в повному обсязі та позивачем сплачено на користь відповідача 1019880,00 грн (один мільйон дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят грн 00 коп.) за поставлений товар.

Рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №54/16-р/к від 30.09.2022 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано неправомірними дії ТОВ Виробнича фірма «Сервіс» та ТОВ «Сервіс Протекшн Сістемс» (далі - суб`єкти господарювання), які полягають в узгодженні ними своїх дій під час підготовки та участі у закупівлі за державні кошти (ідентифікатор закупівлі: UА-2017-10-18-000321-а), що проводилось Позивачем у жовтні 2017 року, було визнано порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антикорупційних узгоджувальних дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів (п.9 резолютивної частини Рішення),

За вчинене правопорушення до суб`єктів господарювання до ТОВ Виробнича фірма «Сервіс» та ТОВ «Сервіс Протекшн Сістемс» було накладено штраф у розмірі 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень.

На думку Позивача, у діях Відповідача вбачається умисел на укладення протиправного договору, який суперечить інтересам держави і суспільства з метою отримання прибутку.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Предметом спору є позовна вимога Позивача про визнання недійсним договору поставки на підставі статті 228 ЦК України (невідповідність правочину інтересам держави і суспільства), застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої фірми «Сервіс» на користь позивача грошові кошти у сумі 1019880,00 грн.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Конституційний Суд України в пунктах 3, 4 свого рішення №3-рп/99 від 08.04.1999, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», встановив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. При цьому Конституційний Суд України вказав, що «інтереси держави» є оціночним поняттям.

Велика Палата Верховного Суду підтримала ці висновки, зокрема, в пункті 82 постанови від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 та підпункті 7.14 постанови від 28.09.2022 у справі № 483/448/20.

Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1), від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (підпункт 8.5)).

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3), від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (підпункт 8.6)).

У пункті 55 постанови від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Ураховуючи, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, а також, беручи до уваги, що «інтереси держави» є специфічним оціночним поняттям та можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами інших учасників суспільних відносин, зокрема, комунальних підприємств, установ, які розпоряджаються бюджетними коштами, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що визначати, в чому полягає чи може полягати порушення інтересів держави та оспорювати на цій підставі правочин у суді може тільки суб`єкт, наділений у спірних правовідносинах владними повноваженнями (незалежно від наявності статусу юридичної особи), або прокурор, який у встановленому порядку, виконуючи субсидіарну роль, може представляти державу в судовому провадженні замість відповідного компетентного суб`єкта, який усупереч вимогам закону не здійснює захист інтересів держави або робить це неналежно.

За статутом Комунальне некомерційне підприємство "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Дніпровської міської ради є комунальним закладом, знаходиться у власності територіальної громади міста Дніпра та є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4", а джерелом фінансування за Договором були кошти міського бюджету.

Отже, Комунальне некомерційне підприємство "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Дніпровської міської ради не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб`єктом владних повноважень.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.11.2018 у справі № 295/4481/16-ц, від 16.05.2018 у справі № 638/11634/17, а також в підпункті 8.17 постанови від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21.

Те, що Позивач є стороною за Договором, джерелом фінансування за яким були кошти з міського бюджету, також не свідчить про наявність у Позивача відповідних владних повноважень, оскільки у відносинах щодо розрахунків з постачальником за договором комунальний заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у підпунктах 6.27-6.29 постанови від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, підпунктах 6.30-6.32 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 та підпункті 8.30 постанови від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у Позивача повноважень на звернення до суду з позовом в інтересах держави. Позивач є комунальним некомерційним підприємством. Суб`єктом владних повноважень позивач не є. Отже, Позивач не наділений владними повноваженнями, а тому не має права визначати, в чому полягає чи може полягати порушення інтересів держави, а також оспорювати на цій підставі правочин у суді.

Використовуючи принцип jura novit curia (суд знає закони), суд дійшов висновку, що за обставинами справи застосуванню до спірних правовідносин підлягають загальні положення цивільного законодаства щодо підстав для визнання правочну недійсним.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Враховуючи викладене, а також аргументи Позивача, суд зазначає про відсутність у позові обставин і доказів, які свідчать про порушене право Позивача.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність права у Позивача звертатись з позовом на підставі статті 228 ЦК України та відсутність доказів порушення прав та інтересів Позивача за спірним договором. У зв`язку з викладеним суд в позові повністю відмовляє.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального некомерційного підприємства "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "СЕРВІС" про визнання недійсним договору поставки та застосування наслідків недійсності правочину залишити без задоволення.

Понесені Комунальним некомерційним підприємством "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Дніпровської міської ради судові витрати покласти повністю на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20.12.2024

Суддя Н.Б. Кеся