УХВАЛА

17 грудня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/2952/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ємця А.А. (головуючий), Жайворонок Т.Є., Малашенкової Т. М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної митної служби України

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024

у справі №910/2952/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Державної митної служби України

про стягнення 19 184,03 грн

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної митної служби України, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2024 в частині задоволених позовних вимог та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі №910/2952/24 і ухвалити нове рішення, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Також скаржником заявлено клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі №910/2952/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось із позовом до Державної митної служби України про стягнення заборгованості за поставлений, проте не сплачений природний газ відповідачу у сумі 19 184, 03 грн., з яких: 12 634, 00 грн. - основна заборгованість, 1 865, 67 грн. - пеня, 725, 86 грн. - 3% річних, 3 958, 50 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарський суд міста Києва від 18.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк для реалізації сторонами процесуальних прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/2952/24 позов задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі № 910/2952/24 залишено без змін.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 установлено у розмірі 3 028,00 грн.

Позов подано у 2024 році. Предметом позову у справі №910/2952/24 є стягнення заборгованості за поставлений, проте не сплачений природний газ відповідачу у сумі 19 184, 03 грн., з яких: 12 634, 00 грн. - основна заборгованість, 1 865, 67 грн. - пеня, 725, 86 грн. - 3% річних, 3 958, 50 грн. - інфляційних втрат, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800,00 грн), тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.

Підставами касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Проте, Суд зазначає, що ці підстави є саме підставами касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, натомість, не є доводами, які у розумінні підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадків, які дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржник не зазначив жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, які передбачають випадки як виключення із загального правила, з огляду на те, що ціна позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України на рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2024 в частині задоволених позовних вимог та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі №910/2952/24, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України, наведене в тексті касаційної скарги клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі №910/2952/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку не розглядається.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо процесуальних фільтрів касаційної інстанції) та визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (щодо ціни позову для визначення малозначних справ у цивільному процесі). Пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, які визнані неконституційними, втрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується застосування положень Господарського процесуального кодексу України, а саме частини 5 статті 12 та пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та не визнає неконституційним процесуальні фільтри в касаційній інстанції.

Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України на рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2024 в частині задоволених позовних вимог та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 910/2952/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Жайворонок

Суддя Т. Малашенкова