ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. Справа № 918/463/22(918/1025/24)

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Шандалюк А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива"

про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій

в межах справи № 918/463/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива"

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

арбітражний керуючий: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути поточну заборгованість по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 10586,45 грн за період з лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 року та січень - жовтень 2024 року включно.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що головним управлінням було надіслано ТОВ "СП "Нива" розрахунки по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню підприємством, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,45 грн.

Позивач зазначає, що відповідач з 01.01.2022 року є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення згідно Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР, і на нього надалі покладено обов`язок відшкодувати Фонду витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області призначено пенсію на пільгових умовах громадянам, які працювали у відповідача відповідно до пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 за № 1788 XII та до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вказує, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відповідач у встановлені Законом строки не відшкодував фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період з лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,49 грн.

25.11.2024 року до господарського суду від представника позивача надійшла заява від 11.11.2024 року про розгляд справи без участі в якій просить суд розгляд справи провести без участі представника Головного управління, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

25.11.2024 року до господарського суду від представника позивача надійшла заява від 24.11.2024 року про розгляд справи без участі в якій просить суд розгляд справи, що призначено на 18.12.2024 року, провести без участі представника Головного управління. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 08.11.2024 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та розгляд справи призначити на "20" листопада 2024 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.11.2024 року розгляд справи відкладено на "18" грудня 2024 р.

Представник позивача в судове засідання 18.12.2024 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (Ухвала від 20.11.2024 р.) надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 21.11.2024 року об 01:00 год.

Представник відповідача в судове засідання 18.12.2024 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (Ухвала від 20.11.2024 р.) надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 21.11.2024 року об 01:00 год.

Арбітражний керуючий Сєдова Наталія Іванівна в судове засідання 18.12.2024 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (Ухвала від 20.11.2024 р.) надіслано одержувачу арбітражному керуючому Сєдовій Наталії Іванівні в її електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 21.11.2024 року об 01:00 год.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи, що неявка позивача, відповідача та арбітражного керуючого не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.02.2023 року відкрито провадження у справі № 918/463/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива" та серед іншого постановлено: визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у розмірі 5 072 166 783,17 грн, 24 810,00 грн судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 58 500,00 грн авансування винагороди арбітражного керуючого; ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів та ввести процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива" строком на сто сімдесят календарних днів.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що відповідач з 01.01.2022 року є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення згідно Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР, і на нього надалі покладено обов`язок відшкодувати Фонду витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004 р.

Позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області призначено пенсію на пільгових умовах громадянам, які працювали у відповідача відповідно до пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 р. за № 1788 XII та до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За твердженням позивача, головним управлінням було надіслано ТОВ "СП "Нива" розрахунки по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню підприємством, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,45 грн. Відповідач у встановлені Законом строки не відшкодував фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 10586,49 грн.

При цьому, позивач у позовній заяві посилається на Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 64/8663 від 16.01.2004 р., за умовами п. 6.4. та 6.5. якої, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема "Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи") за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.

Розрахунків по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню підприємством, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,45 грн, суду не подано.

Крім того, суду не подано жодних доказів направлення відповідачу розрахунків по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій за період лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,45 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 та ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26.06.1997 року.

Пунктом 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цей закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з приписами пункту 2 "Прикінцеві положення" розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за списком № 2 визначено, зокрема, підпунктами "б"-"з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі Інструкція). Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами пункту 6.1. Інструкції, для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи (абз. 1 п. 6.2. Інструкції).

Згідно з положеннями пункту 6.4. Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.7. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (абз. 1 п. 6.8. Інструкції).

Обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених у порядку ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", повністю покладений на підприємства.

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання(стаття 78 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом визнається не доведеним факт визначення органами Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки ця обставина не підтверджується належними та допустимими доказами - суду не подано жодних відповідних доказів, зокрема розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 року та січень - жовтень 2024 року включно.

Окрім того, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження надсилання позивачем відповідачу розрахунків по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню підприємством, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 та січень - жовтень 2024 року включно на загальну суму 10 586,45 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність та не обгрунтованість заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива" про стягнення поточної заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 10 586,45 грн за період з лютого по березень 2023 року, за грудень 2023 року та січень - жовтень 2024 року включно.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що в задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 18 грудня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк