РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м. КиївСправа № 910/12553/24

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "НВІ УКРАЇНА";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ БУД СЕРВІС";

про: стягнення 260.139,72 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВІ УКРАЇНА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ БУД СЕРВІС" про стягнення 260.139,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг транспортних засобів, будівельних машин та механізмів від 24.11.2021 № 200/С/043, що призвело до призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 260.139,72 грн., з яких: 163.560,00 грн. - основна заборгованість, 28.681,63 грн. - пеня, 12.600,14 грн. - 3 % річних та 55.297,95 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12553/24 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг транспортних засобів, будівельних машин та механізмів від 24.11.2021 № 200/С/043 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується за плату позивача та на умовах даного договору надати послуги спецтехніки на об`єкт будівництва відповідача, що визначені в додатку до цього Договору. Відповідач, в свою чергу, зобов`язується прийняти в користування послуги спецтехніки і здійснити своєчасну оплату (п. 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 2.4 Договору визначено, що розрахунок по даному договору здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми оплати на основі підписаних представником відповідача рапортів та наданих рахунків на оплату. Остаточний розрахунок за послуги відповідач здійснює впродовж 5-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт та отримання від позивача рахунку та акту виконаних робіт. Якщо попередній розрахунковий період не закритий належними документами, передоплата за наступний розрахунковий період відповідачем не здійснюється до повного закриття попереднього періоду.

Положеннями пункту 4.2 Договору передбачено, що за кожен день прострочки внесення оплати за послуги механізму, згідно строків оплати, визначених цим Договором або додатками до нього, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 163.560,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 16.02.2022 № 193 на суму 113.970,00 грн.;

- від 12.04.2022 № 239 на суму 49.590,00 грн.

Проте, вказана сума заборгованості відповідачем не сплачена, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 163.560,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в розмірі 28.681,63 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 12.600,14 грн. та інфляційних втрат в сумі 55.297,95 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в сумі 163.560,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 163.560,00 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, суд визнав його арифметично невірним в частині визначення початку прострочення відповідачем грошового зобов`язання враховуючи положення пункту 2.4 Договору.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 28.054,29 грн., за наступним розрахунком суду, який здійснений в заявлений позивачем період, а саме:

акт здачі-приймання робіт (надання послуг)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення (грн.)
від 16.02.2022 № 193113.970,0024.02.2022 - 02.06.20229910 %6.182,48
від 16.02.2022 № 193113.970,0003.06.2022 - 16.08.20227525 %11.709,25
від 12.04.2022 № 23949.590,0020.04.2022 - 02.06.20224410 %1.195,60
від 12.04.2022 № 23949.590,0003.06.2022 - 12.10.202213225 %8.966,96
Загальна сума пені28.054,29

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд визнав його арифметично невірним в частині визначення початку прострочення відповідачем грошового зобов`язання враховуючи положення пункту 2.4 Договору.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 12.506,62 грн., за наступним розрахунком суду, який здійснений в заявлений позивачем період, а саме:

акт здачі-приймання робіт (надання послуг)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихСума відсотків річних за період прострочення (грн.)
від 16.02.2022 № 193113.970,0024.02.2022 - 27.09.20249473 %8.870,93
від 12.04.2022 № 23949.590,0020.04.2022 - 27.09.20248923 %3.635,69
Загальна сума відсотків річних12.506,62

Позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 55.297,95 грн. підлягає задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 02.10.2023 № 1-02/10/2023, укладений між позивачем та адвокатом Солдаткіним О.С. та акт приймання-передачі наданих послуг від 03.10.2024 № 2 на суму 12.000,00 грн.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги позивача.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову та приписи пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються та підлягають стягненню з відповідача в сумі 11.966,75 грн.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ БУД СЕРВІС" (01103, місто КИЇВ, вулиця ПРОЇЗД ВІЙСЬКОВИЙ, будинок 1, ідентифікаційний код: 37140061) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НВІ УКРАЇНА" (03115, місто КИЇВ, вулиця ВЕРХОВИННА, будинок 36-А, офіс 401, ідентифікаційний код: 42951923) основну заборгованість в сумі 163.560 (сто шістдесят три тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., пеню в сумі 28.054 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят чотири) грн. 29 коп., 3 % річних в сумі 12.506 (дванадцять тисяч п`ятсот шість) грн. 62 коп., інфляційні втрати в сумі 55.297 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) грн. 95 коп., витрати на правову допомогу в сумі 11.966 (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3.891 (три тисячі вісімсот дев`яносто одна) грн. 28 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац