ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. Справа№ 910/6870/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

розглянувши без участі представників сторін, у спрощеному провадженні згідно вимог ст. 247 Господарського процесуального кодексу України

апеляційну скаргу комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2024

у справі № 910/6870/24 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг"

до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС"

про стягнення 68 453,87 грн,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення суми грошових коштів у розмірі 68 453,87 грн, з яких: 56 656,81 грн інфляційні втрати та 11 979,06 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560993 від 27.10.2016, в частині повної та своєчасної оплати спожитої теплової енергії та застосуванні відповідальності за порушення такого грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційний втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" 11 551,37 грн 3 % річних, 56 656,81 грн інфляційних втрат та 3 017,13 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що обґрунтованими є вимоги Товариства про стягнення з Підприємства інфляційних нарахувань та 3 % річних за період з 26.08.2021 по 06.05.2024, оскільки в цей період Товариству належало право вимоги до Підприємства про стягнення заборгованості за договором № 7560993 від 27.10.2016, розмір якої встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2024 у справі № 910/20009/23.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2024 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та ненадання судом оцінки поданим відповідачем доказам.

Скаржник вважає, що суд задовольнив позов на користь неналежного позивача, оскільки з 07.05.2024 до звернення з позовом у цій справі, Товариство вже не було кредитором Підприємства у грошовому зобов`язанні за договором № 7560993 від 27.10.2016. За такої обставини апелянт вважає, що суд безпідставно стягнув з нього на користь Товариства інфляційні нарахування та 3 % річних.

Також Підприємство зазначає, що суд не застосував норми права, що забороняють нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, процентів річних та заборгованість населення за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.04.2024 рішенням господарського суду міста Києва в справі № 910/20009/23, яке набрало законної сили 07.05.2024, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" задоволено та стягнуто з комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" 142 732, 22 грн заборгованості та 2 684,00 грн судового збору.

Зазначеним рішенням (№ 910/20009/23), було встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560993 від 27.10.2016, в частині повної та своєчасної оплати спожитої теплової енергії та факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 142 732,22 грн, за тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560993 від 27.10.2016 який був укладений між ПАТ "Київенерго" (з 01.01.2019 перейменовано в АТ "Київенерго", а з 09.08.2019 - в АТ "К.Енерго") (постачальник) та відповідачем (споживач) (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у договорі.

Згідно з п. 2.3.1 договору споживач зобов`язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Виходячи з умов договору, нарахування відповідачу за теплову енергію здійснювалися по приладах обліку.

Відповідно до п. 4 додатку 2 до договору дата зняття споживачем показників будинкових приладів обліку - 25 числа звітного місяця.

Пунктом 5 додатку 2 до договору визначено, що споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в Центр обслуговування клієнтів за адресою: вул. Бориспільська, 6-А - не пізніше 28 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 9 додатку 2 до договору споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в Центрі обслуговування клієнтів за адресою: Бориспільська, 6-А оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Пунктом 10 додатку 2 до договору визначено, що споживач оплачує вартість використаної теплової енергії не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За результатом обміну сторонами договору відповідними листами, термін дії договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 27.10.2016 № 7560993 було продовжено до 15.04.2018 на підставі листа публічного акціонерного товариства "Київенерго" від 03.11.2017 № 050КЕК/15/12/1650, який є невід`ємною частиною договору на постачання теплової енергії № 7560993 від 27.10.2016.

Як установлено судом у справі № 910/20009/23, відповідач листом № 11/905-766 від 08.05.2019 визнав заборгованість за договором станом на 10.05.2019 в розмірі 202 732,22 грн.

22.05.2019 на рахунок акціонерного товариства "К.Енерго" було здійснено оплату у розмірі 60 000,00 грн, тож заборгованість за договором на час розгляду справи № 910/20009/23 становила 142 732,22 грн.

25.08.2021 заборгованість, яка виникла у відповідача перед акціонерним товариством "К.Енерго" за договором, була придбана товариством з обмеженою відповідальністю "Спортсервiс-СТМ" на аукціоні з придбання майна банкрута - акціонерного товариства "К.Енерго" за лотом № 71, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 (результати аукціону розміщені в загальному доступі за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-08-10-000016-3).

14.09.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Спортсервiс-СТМ" змінено назву на товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" (позивач).

Згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" від акціонерного товариства "К.Енерго" перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в додатку № 1 до цього акту і жодних обмежень такого переходу прав вимоги вказаним актом не було встановлено.

Отже, суд у справі № 910/20009/23 прийшов до висновку, що до позивача (товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг") перейшло належне акціонерному товариству "К.Енерго" право вимоги до відповідача за договором на постачання теплової енергії № 7560993 від 27.10.2016 у розмірі 142 732,22 грн.

Підстави звернення позивача з даним позовом стало те, що станом на 27.05.2024 вказане рішення суду відповідачем не виконано. Відповідачем, у свою чергу, до відзиву додано платіжні інструкції № 15432 від 28.05.2024 про сплату на користь позивача суми заборгованості в розмірі 142 732,22 грн (а.с. 34) та № 15431 від 28.05.2024 у розмірі 2 684,00 грн. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору та в подальшому несвоєчасне виконання судового рішення, позивач просив суд стягнути з відповідача суму відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а саме: 56 656,81 грн інфляційних втрат за загальний період з вересня 2021 року по квітень 2024 року та 11 797, 06 грн 3 % річних за загальний період з 26.08.2021 по 27.05.2024.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що обґрунтованими є вимоги Товариства про стягнення з Підприємства інфляційних нарахувань та 3 % річних за період з 26.08.2021 по 06.05.2024, оскільки в цей період Товариству належало право вимоги до Підприємства про стягнення заборгованості за договором № 7560993 від 27.10.2016, розмір якої встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2024 у справі № 910/20009/23.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до норм статей 598-609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. У той же час, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Колегією суддів було встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2024 в справі № 910/20009/23, задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі № 910/20009/23 та замінено сторону (стягувача) за рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2024 у справі № 910/20009/23 та наказом від 20.05.2024 - товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг", правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "КЕ-Борг 1".

Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що підставою для заміни стягувача стало те, що 07.05.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" та товариством з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1" було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 1/070524-Ц (а.с. 27), за умовами якого кредитор (ТОВ "Київенерго-Борг") відступив, а новий кредитор (товариство з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1") набув право вимоги до юридичних осіб та фізичних осіб (далі - споживачі, боржники) щодо виконання ними грошових зобов`язань за договорами на постачання теплової енергії у гарячій воді перед первісним кредитором з оплати спожитої до 01.06.2018 теплової енергії від АТ "К.ЕНЕРГО" на загальну суму 431 514,94 грн, в тому числі за рішеннями судів, які залишаються невиконаними.

Згідно з п. 1 додатку № 1 до договору цесії від 07.05.2024 № 1/070524-Ц (а.с. 28) первісний кредитор відступив на користь нового кредитора право вимоги щодо заборгованості Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560993 від 27.10.2016 та рішенням Господарського суду м. Києва від 16.04.2024 у справі № 910/20009/23 у розмірі 145 416, 22 грн (142 732, 22 грн основний борг та 2 684, 00 грн судовий збір).

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

За змістом ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому в ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (аналогічний висновок міститься у п. 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18).

Пунктом 1.3. договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.05.2024 № 1/070524-Ц позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1" погодили, що відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших додаткових грошових зобов`язань (штраф, пеня, 3 % річних, інфляційних нарахувань, судових витрат, витрат, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень), що виникли до укладення цього договору, та/або можуть бути нараховані після укладення цього договору в зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами на постачання теплової енергії, зазначеними в додатку № 1 до цього договору.

Отже, доводи апеляційної скарги що позивач не є кредитором за вимогою про стягнення боргу внаслідок уступки права вимоги іншій особі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки право вимоги до відповідача в цій справі щодо виконання додаткових зобов`язань (сплата інфляційної складової боргу, 3% річних) внаслідок неналежного виконання зобов`язань за тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560993 від 27.10.2016 після передачі права вимоги за основним зобов`язанням, з 07.05.2024 перейшло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1".

В свою чергу, як вже зазначалось та було встановлено судом першої інстанції, вказане рішення суду від 16.04.2024 по справі № 910/20009/23 виконано відповідачем лише 28.05.2024, що підтверджується платіжними інструкціями № 15432 від 28.05.2024 та № 15431 від 28.05.2024 (а.с. 34)

А тому, в зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання відповідачем у розмірі 142 732,22 грн, позивачем здійснено нарахування 56 656,81 грн інфляційних втрат за загальний період з вересня 2021 року по квітень 2024 року та 11 797, 06 грн 3% річних за загальний період з 26.08.2021 (наступний день після придбання позивачем права вимоги на заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги) по 27.05.2024 (останній день перед датою першої оплати відповідачем заборгованості на виконання рішення суду від 16.04.2024 по справі № 910/20009/23).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За таких обставин, внаслідок відступлення права вимоги заборгованості за договором № 7560993 від 27.10.2016 у розмірі 145 416,22 грн (142 732,22 грн основного боргу та 2 684,00 грн судового збору) до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" за рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2024 по справі № 910/20009/23 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1", позивачем відповідне право вимоги до відповідача було втрачено 07.05.2024, а отже, нарахування 3 % річних за період з 07.05.2024 по 27.05.2024 є безпідставним та необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3 % річних, погоджується з вірним перерахунком суду першої інстанції, що вимоги в частині 3 % річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 11 551,37 грн за період з 26.08.2021 по 06.05.2024.

Також, колегія суддів перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з вересня 2021 року по квітень 2024 року в розмірі 56 656,81 грн, погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 910/6870/24, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС" на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 910/6870/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 910/6870/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/6870/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна