РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.12.2024Справа № 910/17252/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Петлюри Симона, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (вул. Юрія Іллєнка, 31, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 41916045)

про стягнення 926 494 317, 94 грн.

Представники сторін:

від позивача: Прилєпов Олександр

від відповідача: Жовтун Ольга

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі за текстом - ПрАТ «НАЕК «Укренерго», Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі за текстом - ТОВ «Київські енергетичні послуги, Відповідач) стягнення 926 494 317, 94 грн., а саме: 695 171 850, 20 грн - основний борг, 1 203 870, 18 - інфляційні втрати, 183 077 718, 65 грн - пеня, 47 040 878, 91 грн - 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог Позивача зазначає, що Відповідачем неналежним чином виконується Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0205-02024 (далі за текстом - Договір), а саме допущено прострочення оплати за надані послуги за період червень - жовтень 2023, що призвело до утворення основного боргу та прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання.

З огляду на допущення прострочення виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі пункту 5.7 Договору нараховано пеню, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

2. Стислий виклад позиції Відповідача.

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач посилається на настання форс-мажорних обставин та вказує, що листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставин; воєнний стан в Україні триває, а отже подання позову про стягнення заборгованості за договором за період з 24.02.2022 є передчасним, оскільки строк виконання зобов`язань, які виникли після 24.02.2022 ще не настав, а тому і відповідальність, передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України не може застосовуватись до правовідносин, які виникли між сторонами договору після 24.02.2022.

Додатково, на підтвердження зазначеного вище Відповідачем надано сертифікат Київської обласної (регіональної) ТПП №3200-23-0754 від 15.02.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Крім того, Відповідач посилається на постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», у підпункті 16 пункту 1 якої (доповненим згідно з постановою № 413 від 26.04.2022) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

З огляду на зазначене, вимоги Позивача є передчасними та необґрунтованими, що на переконання Відповідача свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 06.12.2023.

04.12.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

06.12.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

27.12.2023 2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 провадження у справі № 910/17252/23 за позовом в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 695 171 850, 20 грн закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. В задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.09.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі №910/17252/23 в частині відмови у стягненні 1 203 870,18 грн інфляційних втрат та 47 040 878,91 грн 3% річних скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами проведення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, обрано суддю Пукаса А.Ю. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 справу № 910/17252/23 прийнято до свого провадження суддею Пукасом А.Ю. в частині стягненні 1 203 870, 18 грн інфляційних втрат та 47 040 878, 91 грн 3% річних до свого провадження. Підготовче засідання призначено на 11.11.2024.

17.10.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Позивача про повернення суми судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині.

11.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Відповідача.

У підготовчому засіданні 11.11.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду 09.12.2024.

У судовому засіданні 09.12.2024 представник Позивача надав пояснення по суті позовних вимог, які просив суд задовольнити.

Представник Відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 09.12.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між НЕК «Укренерго» і ТОВ «Київські енергетичні послуги» укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0205-02024 (далі з текстом - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого НЕК «Укренерго» (Оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) відповідно до умов цього Договору, а ТОВ «Київські енергетичні послуги» укладено (Користувач) зобов`язується здійснювати оплату відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2022) для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.

2) фактичний обсяг Послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Відповідно до умов пункту 5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2022) Користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця,

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Пунктом 5.5 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2022) Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).У випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору, Відповідачем щомісячно надавались до НЕК «Укренерго» повідомлення про планові обсяги Послуги на розрахунковий період, на підставі яких Позивачем в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» формувалися та направлялися Відповідачу відповідні рахунки. Дані рахунки Відповідач мав оплачувати згідно з системою платежів і розрахунків, яка передбачена пунктом 5.2 та пунктом 8.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2022).

Водночас, на переконання Позивача, всупереч вище зазначеним пунктам Договору, Відповідач порушив свої зобов`язання по оплаті основного боргу за отриману Послугу за період червень 2023 - жовтень 2023 (п`ять рахунків) в загальному розмірі (станом на 02.11.2023) - 695 171 850,20 грн., що додатково підтверджується довідкою ГУ AT «Ощадбанк» № 16/2-09/71299/2023 від 24.10.2023 про надходження коштів за період 01.07.2023 - 20.10.2023.

При первісному розгляді справи, судом встановлено, що Позивачем надавались послуги Відповідачу за Договором за період з червень 2023 - жовтень 2023, проте останній належним чином свої зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 695 171 850,20 грн, яка підтверджується матеріалами справи.

Після відкриття провадження у справі Відповідачем на користь Позивача в рахунок погашення заборгованості за період червень 2023 - жовтень 2023 сплачено суму у розмірі 695 171 850, 20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, що містяться у матеріалах справи.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі № 910/17252/23 судом закрито провадження у справі в частині суми основного боргу у розмірі 695 171 850, 20 грн. закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

В іншій частині позову судом відмовлено у задоволенні.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/17252/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.09.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі № 910/17252/23 в частині відмови у стягненні 1 203 870,18 грн інфляційних втрат та 47 040 878,91 грн 3% річних скасовано та направлено на новий розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд презюмує, що провадження в частині суми основного боргу у розмірі 695 171 850, 20 грн. - закрито, у задоволенні вимог про стягнення пені - відмовлено.

Законність вказаних процесуальних дій підтверджено постановами вищих інстанцій, а на новий розгляд до суду першої інстанції направлено справу в частині вимог Позивача до Відповідача про стягнення 1 203 870, 18 грн інфляційних втрат та 47 040 878 ,91 грн 3% річних.

Так, судом встановлено, що при первісному розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції зазначено, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання за договором до завершення дії обставин непереборної сили, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним, оскільки строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

При цьому суд першої інстанції посилався на положення статті 617 ЦК України та статті 218 ГК України.

Скасовуючи судові рішення суду першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд у постанові від 25.09.2024 дійшов висновку, що правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК України та статтею 218 ГК України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 ЦК України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд дійшов висновку, що при первісному розгляді справи, суди попередніх інстанцій не встановили всі обставини, які мають значення для вирішення справи, не перевірили правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відтак, наразі судом розглядається питання правомірності та правильності нарахування Позивачем 3 % річних та інфляцій них втрат з огляду на допущення Відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак і заявлення до стягнення вказаних нарахувань.

Згідно доводів Позивача, Відповідачем належним чином зобов`язання з оплати за період червень 2023 - жовтень 2023 не виконувалися, що є належною підстав для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

Заперечення Відповідача, які викладені у відзиві в частині вимог які наразі розглядаються даним складом суду фактично ґрунтуються на існуванні форс-мажорних обставин.

В частині інфляційних витрат Відповідач звертає увагу суду на судову практику Верховного Суду, викладену у постановах від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, та стверджує, що при таких нарахуваннях має враховуватися повний місяць існування заборгованості і дефляція, яка існувала в спірний період.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуг з передачі.

Як встановлено судом вище, порядки розрахунків сторін за Договором закріплено, пунктами 5.2 та 5.5 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.12.2022), а в силу відсутності доказів оплати за Договором за період червень - жовтень 2023 станом на дату звернення до суду з позовом, Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання передбаченого вказаними вище пунктами в частині строків здійснення визначених вказаними пунктами платежів.

Докази на спростування зазначеного Відповідачем не надано, а відтак зобов`язання з оплати за період червень 2023 - жовтень 2023 за Договором є таким, що настало згідно визначених Позивачем дат, вказаних у доданому до позову розрахунку.

При цьому судом враховано, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22.

Зазначене вище також зазначено у постанові Верховного Суду при первісному розгляді даної справи.

Відтак, питання наявності чи відсутності форс-мажорних обставин наразі судом не досліджується, оскільки останнє жодним чином не впливає на вимоги, які розглядаються даним складом суду.

Обов`язок своєчасної та повної оплати покладено на Відповідача, зокрема, пунктом 8.3 Договору в редакції додаткової угоди від 26.12.2022.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що є способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Так, в обґрунтування зазначеного суд посилається на судову практику Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та в якій зазначено наступне.

На практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у вказані постанові роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Відтак, на виконання вказівок Верховного Суду, суд зазначає, що наданий Відповідачем до письмових пояснень контррозрахунок 3 % річних міститься (частково) невірно визначені дати виникнення у Відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання у зв`язку з чим не приймається судом до уваги.

Із наданого Позивачем розрахунку вбачається, що стороною включено лише періоди коли інфляція становила більше одиниці, без врахування дефляції (липень - серпень 2023), яку в розрахунку зазначено як 0, 00 грн.

У справі № 910/13071/19 Велика Палата Верховного Суду також вказала на порядок розрахунку інфляційних втрат та наголосила, «що якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою від 17.07.2003 № 1078 Кабінет Міністрів України (подібний висновок, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/5349/22).

Відтак, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/24266/16.

Відтак, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за весь період, із врахуванням заперечень Відповідача, судом встановлено обґрунтованість останніх оскільки в період з 05.07.2023 по 10.08.2023, з 11.07.2023 по 10.08.2023, з 03.08.2023 по 10.09.2023, з 11.08.2023 по 10.09.2023 сума дефляції перевищує суму нарахованої Позивачем інфляції, а відтак в кінцевому підрахунку остання є від`ємною, що свідчить про відсутність підстав для її стягнення на користь Позивача.

Що стосується нарахованих Позивачем 3 % річних, суд зазначає, що Позивачем помилково за перший прострочений платіж в графі « 3 % річних у відповідності до статті 625 ЦК України» зазначено суму нарахованих 3 % річних з урахуванням існуючої заборгованості, тобто не 108 089, 46 грн, а 34 715 678, 46 грн у зв`язку з чим кінцева сума, яка заявлена Позивачем до стягнення є необґрунтованою, а тому за підрахунками суду дана вимога Позивач підлягає задоволенню лише в розмірі 12 433 289, 91 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на викладене вище, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.09.2024, суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення вимог в частині заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам та із врахуванням закриття провадження у справі в частині.

Також Позивачу підлягає поверненню сума судового збору на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» з огляду на закриття провадження у справі в частині суми основного боргу.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (вул. Юрія Іллєнка, 31, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 41916045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Петлюри Симона, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227) 3 % річних - 12 433 289 (дванадцять мільйонів чотириста тридцять три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 91 коп та судовий збір - 12 606 (дванадцять тисяч шістсот шість) грн 48 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Петлюри Симона, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227) з Державного бюджету України судовий збір - 704 855 (сімсот чотири тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 30 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 23.12.2024

Суддя Антон ПУКАС