ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2024 р. Справа № 924/952/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний банк „Укргазбанк, м. Київ

до Фізичної особи підприємця Квятковської Ольги Дмитрівни м. Шепетівка, Хмельницька обл., Хмельницький район;

ОСОБА_1 м. Шепетівка, Хмельницька обл., Хмельницький район;

ОСОБА_2 м. Шепетівка, Хмельницька обл., Хмельницький район

про стягнення солідарно з фізичної особи-підприємця Квятковської Ольги Дмитрівни, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк 3 % річних та інфляційних в розмірі 8061,32 гривень.

Без виклику (повідомлення) сторін.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.10.2023 відкрито провадження у справі №924/952/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті.

Позиції сторін.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з невиконанням ФОП Квятковською Ольгою Дмитрівною кредитного договору №4742007/3о від 28.11.2007, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ „Укргазбанк 20678,42 грн. заборгованості. Вказує, що на момент подачі позову рішення суду виконане. Посилаючись на те, що станом на 23.02.2022 ФОП Квятковська Ольга Дмитрівна мала невиконанні зобов`язання за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007 по кредиту та відсотках та рішенням суду, а тому АБ „Укргазбанк відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 2188,35 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за рішенням суду за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 та інфляційні втрати в розмірі 5872,97 грн., які просить стягнути солідарно з відповідачів.

Відповідачі правом на подання відзивів не скористалися, ухвалу про відкриття провадження у справі отримали, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачі не скористався своїм правом на подання відзивів, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

28.11.2007 між ВАТ АБ „Укргазбанк (Банк) та ФОП Квятковською Ольгою Дмитрівною (позичальник) укладений кредитний договір №4742007/3о, згідно з умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 25000,00 грн. строком на 12 місяців на розвиток бізнесу, а позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.11.2008 згідно графіка погашення (п. п. 1.1, 1.2, 1.3.1, 1.3.2).

Відповідно до п. 1.4.1 договору за використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних.

За використання кредитними коштами понад термін, визначений в п. 1.3. договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 33% річних (п. 1.4.2. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печаткою Банку.

Додатком №1 до кредитного договору є графік погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28.11.2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк (кредитор), ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір поруки №4742007/3О відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.20207, укладеного кредитором з позичальником (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному об`ємі.

У п. 5.1. договору поруки передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Також 28.11.2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк (кредитор), ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладений договір поруки №4742007_1/3О відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.20207, укладеного кредитором з позичальником (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному об`ємі.

У п. 5.1. договору поруки передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 у справі №2-1071/2010 (набрало законної сили 07.06.2010) задоволено позов ПАТ АБ „Укргазбанк до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ „Укргазбанк заборгованість по кредиту прострочену 11768 грн., заборгованість по процентах в сумі 4538,51 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3412,63 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 635,73 грн., судові витрати по справі в сумі 120,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 203,55 грн. судового збору, а всього 20678,42 грн.

Даним рішенням встановлено, неналежне виконання ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 у справі №2-1071/2010 на момент подання позову виконане, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2024 та випискою з особового рахунку ОСОБА_3 .

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2007 між ВАТ АБ „Укргазбанк (Банк) та ФОП ОСОБА_3 (позичальник) укладений кредитний договір №4742007/3о, згідно з умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 25000,00 грн. строком на 12 місяців на розвиток бізнесу, а позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.11.2008 згідно графіка погашення та сплачувати процентну ставку в розмірі 28% річних (33% річних - за використання кредитними коштами понад термін, визначений в п. 1.3. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007, АБ „Укргазбанк звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 у справі №2-1071/2010 задоволено позов ПАТ АБ „Укргазбанк до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ „Укргазбанк заборгованість по кредиту прострочену 11768 грн., заборгованість по процентах в сумі 4538,51 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3412,63 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 635,73 грн., судові витрати по справі в сумі 120,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 203,55 грн. судового збору, а всього 20678,42 грн.

Даним рішенням встановлено, неналежне виконання ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 07.06.2010.

Враховуючи положення частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 у справі №2-1071/2010 має преюдиційне значення для даної справи.

Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначає, що станом на 23.02.2020 ОСОБА_3 мала невиконані зобов`язання за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007 по кредиту та відсотках та рішенням суду, а тому АБ „Укргазбанк відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 2188,35 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за рішенням суду за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 та інфляційні втрати в розмірі 5872,97 грн., які просить стягнути солідарно з відповідачів.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, постанові Верховного Суду від

За змістом положень пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509, статті 611, частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

При цьому, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Отже, визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 20.02.2023 у справі №910/15411/21 (пункт 27).

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.01.2019 у справі №910/12604/18.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення (аналогічні висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

З огляду на викладене, судовим рішенням фактично тільки фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, наявність такого рішення не припиняє грошових зобов`язань відповідача та не позбавляє позивача права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).

Щодо 3% річних.

Нарахування 3 % річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, від 05 квітня 2023 у справі №910/4518/16).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

У постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за „користування кредитом (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за „користування кредитом, до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 2188,35 грн. за період з 03.04.2017 по 23.02.2022.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку Квятковської Ольги Дмитрівни з 25.05.2010 по 07.10.2024 погашення заборгованості з кредитним договором в повному обсязі здійснено 13.06.2024, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області 19.06.2024 винесені постанови про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2010 у справі №2-1071/2010.

Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором (по кредиту та процентах), стягнутий в судовому порядку, з урахуванням оплат, здійснених після прийняття судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.2007, позивачем правомірно заявлено до стягнення 2188,35 грн. за період з 03.04.2017 по 23.02.2022.

Щодо інфляційних втрат.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 та від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду у постанові від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду, викладеного у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України).

Як вбачається із розрахунку позивачем за окремі періоди здійснено нарахування інфляційних втрат не помісячно, а за окремі дні місяців.

Після здійсненого перерахунку судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 5872,97 грн. в межах можливих нарахувань.

Щодо солідарного стягнення з боржника та поручителя.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст. 554 Цивільного кодексу України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28.11.2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк (кредитор), ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір поруки №4742007/3О відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.20207, укладеного кредитором з позичальником.

Також 28.11.2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк (кредитор), ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладений договір поруки №4742007_1/3О відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №4742007/3о від 28.11.20207, укладеного кредитором з позичальником.

Пунктами 1.2. договорів поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.3. договорів поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному об`ємі.

У п. 5.1. договорів поруки передбачено, що договори діють до припинення забезпеченого ними зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц відступила від висновку, сформульованого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц та зазначила, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. (п. п. 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц). Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.03.2023 у справі №688/2942/21.

Враховуючи зазначене, вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат узгоджуються з положеннями чинного законодавства, умовами договору поруки та судовою практикою.

Контррозрахунку, заперечень з приводу позовних вимог, доказів сплати вказаної заборгованості або належних та допустимих доказів, які би її спростовували, суду не подано.

Під час розгляду справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Квятковської Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 2188,35 грн. (дві тисячі сто вісімдесят вісім гривень 35 коп.) 3% річних, 5872,97 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 97 коп.) інфляційних втрат.

Солідарний боржник: Квятковська Наталія Іванівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Солідарний боржник: Квятковський Андрій Дмитрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Стягнути з Квятковської Наталії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 2188,35 грн. (дві тисячі сто вісімдесят вісім гривень 35 коп.) 3% річних, 5872,97 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 97 коп.) інфляційних втрат.

Солідарний боржник: Фізична особа підприємець Квятковська Ольга Дмитрівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Солідарний боржник: Квятковський Андрій Дмитрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Стягнути з Квятковського Андрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 2188,35 грн. (дві тисячі сто вісімдесят вісім гривень 35 коп.) 3% річних, 5872,97 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 97 коп.) інфляційних втрат.

Солідарний боржник: Фізична особа підприємець Квятковська Ольга Дмитрівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Солідарний боржник: Квятковська Наталія Іванівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з Фізичної особи підприємця Квятковської Ольги Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 807,47 грн. (сімсот сім гривень 47 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з Квятковської Наталії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 807,47 грн. (сімсот сім гривень 47 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з Квятковського Андрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ). на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 807,47 грн. (сімсот сім гривень 46 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 23.12.2024.

Суддя О.Є. Танасюк