ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23.12.2024м. ХарківСправа № 922/4533/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

за заявою фізичної особи-підприємця Чобітько Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОХОРОНА-20" (61002, м. Харків, вул. Садова, 10/12, )
про видачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Чобітько Ігор Вікторович звернувся до Господарського суду Харківської області через систему Електронний суд із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОХОРОНА-20" заборгованість за договором про надання юридичних послуг від 02.10.2023 у сумі 2000,00 грн.

Крім того, заявник просить стягнути з боржника судовий збір у сумі 242,24 грн, що сплачений при подачі заяви, 2000,00 грн за отриману професійну правничу допомогу та 48,90 грн поштові витрати на відправлення Боржнику вимоги про сплату заборгованості.

За наслідками розгляду зазначеної заяви Господарським судом Харківської області видано Судовий наказ від 23.12.2024, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ОХОРОНА-20 на користь фізичної особи-підприємця Чобітько Ігоря Вікторовича суму заборгованості 2000,00 грн, 48,90 грн поштові витрати на відправлення Боржнику вимоги про сплату заборгованості та судовий збір у сумі 242,24 грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника витрат за отриману професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн, з огляду на наступне.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно частини 1, 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок судового розгляду справ в наказному провадженні унормований розділом ІІ ГПК України.

Згідно з нормами ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу унормовані в статті 150 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зміст судового наказу встановлений статтею 155 ГПК України.

Так, відповідно до положень п. 6 ст. 155 ГПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ст. 123, 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги заявником надано: копію витягу з договору про надання професійної допомоги (послуг адвоката) від 03.12.2024, що ніби то укладений між заявником та адвокатом Лук`яненко О.А. та копію акту приймання - передачі наданих послуг від 03.12.2024.

Проте вказані документи не містять підпису з боку клієнта - фізичної особи - підприємця Чобітько І.В.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що надані заявником докази не підтверджують взагалі укладання договору про надання професійної допомоги (послуг адвоката) від 03.12.2024 між фізичною особою - підприємцем Чобітько І.В. та адвокатом Лук`яненко О.А.

Вказане є підставою для висновку суду про відмову в задоволенні стягнення заявником з боржника витрат на професійну правову допомогу за договором про надання юридичних послуг від 03.12.2024.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Частинами 2-3 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 13, 123, 124, 148, 152, 153, 161, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою фізичної особи-підприємця Чобітько Ігоря Вікторовича в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОХОРОНА-20 витрат за отриману професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти дні з дня набрання ухвалою законної сили.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/ та Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Ухвалу складено та підписано 23.12.2024.

СуддяМужичук Ю.Ю.