ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

19.12.2024 м. Ужгород Справа № 907/714/24
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Худенка А.А.,
секретар судового засідання Маркулич Д.В.
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області про ухвалення додаткового рішення у справі №907/714/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, м. Харків про стягнення коштів у розмірі 712 710,78 грн за Договором оренди №8-22/2022 від 01.08.2022, з яких 678 837,15 грн сума основного боргу, 7478,08 грн інфляційних втрат, 2727,69 грн сума трьох процентів річних та 23 667,86 грн пені,
Позивача не з`явився
Відповідача не з`явився
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2024 у справі №907/714/24 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, вулиця Греківська, будинок 79, м. Харків, Харківська область, 61030 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, вулиця. Чорновола Вячеслава, будинок 1, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область () суму 23 667,86 грн (Двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 коп) пені, 7478,08 грн (Сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 08 коп) інфляційних нарахувань та 2727,69 грн (Дві тисячі сімсот двадцять сім гривень 69 коп) трьох процентів річних та 8552,53 грн (Вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 53 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Представник Фізичної особи підприємця Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області через підсистему Електронний суд подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №907/714/24 щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено судом, між позивачем (клієнтом) та адвокатським бюро Кобба та партнери (об`єднанням) укладено Договір про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024 та Додаткову угоду №1 від 24.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024.

Так, при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача дотримані вимоги, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України. До матеріалів справи додано копію Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024, копію Додаткової угоди №1 від 24.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024, Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №18-ЮО від 24.09.2024, копію рахунку №18-ЮО від 24.09.2024.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання явку свого представника до суду не забезпечиив, клопотань по суті не подав.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 3 статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлюють положення ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

На підтвердження понесених витрат на загальну суму 50 000 грн представником позивача подано суду копію Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024, копію Додаткової угоди №1 від 24.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024, Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №18-ЮО від 24.09.2024, копію рахунку №18-ЮО від 24.09.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка та адвокатським бюро Кобба та партнери (об`єднанням) укладено Договір про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024 (Договір) та Додаткова угода №1 від 24.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024 (Додаткова угода).

За умовами п.1.2. Договору предметом цього Договору є надання адвокатом професійної правової допомоги клієнту з приводу звернення до відповідного суду та ведення справи щодо стягнення на користь клієнта заборгованості з ТОВ Завод Рапід (), яка виникла у зв`язку з несплатою останнім орендної плати за червень 2024 року та липень 2024 року, відповідно Договору оренди №8- 22/2022 від 01.08.2022.

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість послуг (гонорар) адвоката за професійну правничу допомогу у справі за позовом клієнта до ТOB Завод Рапід () щодо стягнення орендної плати за червень та липень 2024 року - є фіксованою (не залежить від кількості здійснених адвокатом дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) та становить:

у суді пepшoп інстанції 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень;

у суді апеляційної інстанції 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень;

у суді касаційної інстанції 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Сторони в п. 4.2. Договору також узгодили, що клієнт протягом трьох днів після набрання законної сили рішенням суду по суті у справі за позовом клієнта до ТОВ Завод Рапід () зобов`язаний шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката a6o внесення готівкою в касу адвоката у повному обсязі сплатити вартість послуг (гонорар) адвоката, встановлену у п. 4.1. Договору, та скласти акт приймання-передачі.

В подальшому сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 24.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №18-ЮО від 12.08.2024 згідно з якою сторони домовились викласти пункти 4.1., 4.2. в новій редакції, де відповідно:

4.1. вартість послуг (гонорар) адвоката за професійну правничу допомогу у справі №907/714/24 за позовом клієнта до ТOB Завод Рапід () щодо стягнення орендної плати за червень та липень 2024 року - є фіксованою (не залежить від кількості здійснених адвокатом дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) та становить:

у суді пepшoп інстанції 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень);

у суді апеляційної інстанції 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень);

у суді касаційної інстанції 50 000 грн (п`ятдесят тисяч гривень).

4.2. Сторони узгодили, що клієнт протягом трьох днів після набрання законної сили рішенням суду по суті у справі за позовом клієнта до ТОВ Завод Рапід () зобов`язаний шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката a6o внесення готівкою в касу адвоката у повному обсязі сплатити вартість послуг (гонорар) адвоката, встановлену у п. 4.1. Договору. За фактом надання послуг адвокат складає акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та складає рахунок, який підлягає оплаті в порядку, який встановлений Договором.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №18-ЮО від 24.09.2024 адвокатом у межах договірних зобов`язань надано, а клієнтом, у свою чергу, прийнято послугу з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у справі №907/714/24 за ТОВ Полімер-Техніка до ТОВ Завод Рапід у т.ч.:

- первинний аналіз первинних бухгалтерських документів для визначення підстав позову;

- підготовка та подання позовної заяви;

- підготовка та подання клопотань;

- супровід справи в підсистемі ЄСІТС Електронний суд

Загальна вартість наданих послуг 50 000 грн, що є фіксованим розміром.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Така позиція випливає із правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заяви представника позивача про стягнення з відповідача суми 50 000 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, що знайшла свій вияв у наступному.

Стосовно наведеної в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) №18-ЮО від 24.09.2024 послуги первинний аналіз первинних бухгалтерських документів для визначення підстав позову суд відзначає, що збір, аналіз, вивчення і дослідження документів, якими доказово обґрунтована позиція сторони у спорі, є необхідною передумовою для складання відповідної заяви по суті справи (позовної заяви), а отже, і складовою послуг з її підготовки та оформлення. Відтак, витрати в цій частині відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Відносно послуги підготовка та подання клопотань, cуд відмічає, що відповідно до матеріалів справи представник подав до суду клопотання б/н від 24.09.2024 (вх. №02.3.1-02/7455/24 від 25.09.2024), яким останній повідомляв суд про сплату відповідачем суми основного боргу та подано заяву б/н від 22.10.2024 (вх. №02.3.1-02/8201/24 від 22.10.2024) про ухвалення додаткового рішення.

Щодо поданого клопотання б/н від 24.09.2024 (вх. №02.3.1-02/7455/24 від 25.09.2024) суд вважає, що подання такого клопотання було неминучим, зважаючи на вимоги процесуального закону тому вважає включення такої послуги необґрунтованою.

Щодо заяви б/н від 22.10.2024 (вх. №02.3.1-02/8201/24 від 22.10.2024) про ухвалення додаткового рішення, суд вважає включення такої безпідставним, оскільки така не стосується суті спору і безпосереднього захисту порушених прав та інтересів клієнта в межах судової справи.

Що стосується визначеної Актом послуги супровід справи в підсистемі ЄСІТС Електронний суд суд звертає увагу, що заявником (представником) не надано обґрунтованого пояснення необхідності включення такої послуги. Однак, суд покликаючись на ст. 6 ГПК України, акцентує, що Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу (ч. 2 п. 5 ст. 6 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

За змістом п. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Враховуючи викладене, суд не вбачає обґрунтованої необхідності включення даної послуги як окремої.

Водночас суд бере до уваги той факт, що дана справа, з огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставини, які підлягають з`ясуванню, докази, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних.

З огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України та оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення вартості витрат на професійну правничу допомогу, перелічених в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) №18-ЮО від 24.09.2024 на 30% від попередньо заявленої суми (із 50 000 грн до 15 000 грн).

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 12, 162, 176, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, смт. Воловець Мукачівського району Закарпатської області про ухвалення додаткового рішення у справі №907/714/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Рапід, вулиця Греківська, будинок 79, м. Харків, Харківська область, 61030 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Полімер-Техніка, вулиця. Чорновола Вячеслава, будинок 1, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область () суму 15 000 грн (П`ятнадцять тисяч гривень) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 19.12.2024

Суддя А.А. Худенко