ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
10 грудня 2024 року Справа №870/15/24
Західний апеляційний господарський суд у складі судді: Галушко Н.А.
секретар судового засідання Олех М.В.
за участю представників учасників процесу:
представник позивача не з`явився;
представник відповідача Попов В.Г.;
розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» - адвоката Громута Володимира Ігоровича від 26.11.2024 (вх. ЗАГС 01-05/3444/24 від 27.11.2024) про ухвалення додаткового рішення
у справі №870/15/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА»
про: стягнення 592 849, 86 грн. заборгованості,
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації ПРАВОВА ЛІГА від 28.08.2024 у справі № 6/2024 (третейський суддя Кудінов В.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА» про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «УКРАЇНА» на користь ТОВ «ПОЛЕТЕХНІКА» 592 849, 86 грн., з яких 559 292, 48 грн. пеня; 33 557, 38 грн. 3% річних. Стягнуто з ТОВ «УКРАЇНА» на користь ТОВ «ПОЛЕТЕХНІКА» 5 928, 50 грн. третейських витрат.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНА у справі №870/15/24 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації ПРАВОВА ЛІГА від 28.08.2024 у справі №6/2024. Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації ПРАВОВА ЛІГА від 28.08.2024 у справі № 6/2024 залишено без змін.

27.11.2024 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла заява (вх. ЗАГС 01-05/3444/24 від 26.11.2024) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» адвоката Громута Володимира Ігоровича про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат ТОВ «ПОЛЕТЕХНІКА» у справі №870/15/24, в якій просить стягнути з ТОВ «Україна» (70212, Запорізька обл., Гуляйпільський р-н, село Успенівка, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, буд. 15, ) на користь ТОВ «Полетехніка» (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 121В, ) витрати на надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи № 870/15/24 в сумі 67 000, 00 грн.

28.11.2024 через систему «Електронний суд» від представника ТзОВ «Україна» надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить залишити заяву ТОВ «Полетехніка» від 26.11.2024 про ухвалення додаткового рішення у справі №870/15/24 без задоволення.

09.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника заявника надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №870/15/24 без участі представника «Полетехніка».

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 розгляд вищевказаної заяви призначено в судовому засіданні на 10.12.2024.

При прийнятті додаткової ухвали суд керувався таким.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, частиною третьою вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на витрат правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

При цьому, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом, в відзиві на заяву заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 50 000, 00 грн, а також зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані в порядку, передбаченому ГПК України.

Так, 26.11.2024 Західним апеляційним господарським судом у даній справі прийнято ухвалу, якою рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації ПРАВОВА ЛІГА від 28.08.2024 у справі № 6/2024 залишено без змін.

27.11.2024 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла заява (вх. ЗАГС 01-05/3444/24 від 26.11.2024) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» адвоката Громута Володимира Ігоровича про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з ТОВ «Україна» витрати на надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи № 870/15/24 в сумі 67 000, 00 грн.

Відтак, така заява зроблена з дотримання встановлених законом строків.

На підтвердження вартості послуг адвоката у сумі 67 000,00 грн. позивачем долучено: копію договору про надання правничої допомоги б/н від 09.01.2024; копію додатка до договору від 25.09.2024, копію акта б/н від 26.11.2024 про надання професійної правничої допомоги на суму 67 000,00 грн.

Крім того, до відзива було долучено копію ордеру серія АР №1161274 від 01.10.2024, в якому зазначено, що ТОВ «Полетехніка» уповноважує адвоката Громут В.І. представляти інтереси в Західному апеляційному господарському суді.

Отже, представництво інтересів позивача у справі здійснював адвокат Громут В.І. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1161274 від 01.10.2024 та договору про надання правової допомоги б/н від 09.01.2024.

Вказаний договір укладений між ТзОВ «Полетехніка» (клієнт) та Громут Володимиром Ігоровичем (адвокат).

25.09.2024 між ТзОВ «Полетехніка» (клієнт) та Громут Володимиром Ігоровичем (адвокат) укладено Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги б/н від 09.01.2024 (далі Додаткова угода).

Пунктом 1.1. додаткової угоди Сторони погодили фіксовану вартість послуг, що надаватимуться клієнту виконавцем за договором про надання правничої допомоги у справі №870/15/24 за заявою ТОВ «Україна» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Правова Ліга» від 28.08.2024 у справі №6/2024 за позовом ТОВ «Полетехніка» до ТОВ «Україна» про стягнення 592 849, 86 грн в суді першої інстанції.

Окрім того, в даному пункті перелічено види послуг, які можуть надаватись адвокатом у даній справі.

Згідно пункту 2 Додаткової угоди, надання виконавцем послуг клієнту відповідно до договору підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі наданих послуг по договору.

2611.2024 Сторонами підписано Акт приймання-передачі б/н про надання правничої допомоги, де зазначено детальний опис наданої професійної правничої допомоги. Підписавши зазначений акт, Сторонами узгоджено кількість, якість та вартість наданої професійної правової допомоги, зокрема:

1. Складання та направлення 01.10.2024 відзиву на заяву про скасування рішення третейського суду 5 000,00 грн,

2. Складання та направлення 01.10.2024 заперечення на клопотання від 23.09.2024 про витребування письмових доказів 2000,00 грн,

3. Складання та направлення 11.10.2024 пояснень по справі 2 000,00 грн.

4. Складання та направлення 04.11.2024 доповнення до пояснень від 11.10.2024 2 000, 00 грн.,

5. Участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ 29.10.2024, 05.11.2024, 26.11.2024 6 000, 00 грн.;

6. Гонорар (26.11.2024 суд відмовив заявнику в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду) 50 000, 00 грн.

Всього 67 000, 00 грн.

Доказів здійснення позивачем оплати адвокату Громуту В.І. за надану правничу допомогу до заяви не додано.

Матеріалами справи підтверджено, що документи, які подавались до суду від імені позивача, підписані адвокатом Громутом В.І. та надсилались ним особисто до суду та відповідачу.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Що стосується "гонорару успіху адвоката" при позитивному для клієнта рішенні відмови заявнику в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду в розмірі 50 000,00 грн., колегія суддів враховує таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху".

В зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок сплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2022 року у справі №915/294/21 дійшов висновку про те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат у формі "гонорару успіху" заявлена до стягнення сума гонорару успіху повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу, суд повинен виходити з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.

Так, виходячи із змісту додатку до договору та акта приймання-передачі виконаної правової допомоги розмір гонорару визначається в залежності від обсягу та складності правової допомоги у той час як "гонорар успіху" від зазначених критеріїв не залежить, а залежить від результатів вирішення відповідного спору - тобто є умовною угодою та не може встановлюватися в акті приймання-передачі виконаної правової допомоги.

Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 11.11.2021 у справі №873/137/21, від 18.08.2022 у справі №873/33/22, від 31.08.2022 у справі № 873/27/22.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Водночас, колегія суддів зауважує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову позивачу в стягненні «гонорару успіху» в розмірі 50 000, 00 грн, оскільки такі витрати не можна вважати розумно необхідними для розгляду даної справи.

Беручи до уваги наведені вище правові норми, надавши оцінку поданим заявником (відповідачем) доказам на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв обґрунтованості, пропорційності (співмірності) до предмета спору, справедливості та розумності таких витрат, колегія суддів констатує наявність правових підстав про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн., які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і ці витрати є співрозмірними з виконаною роботою, предметом позову та складністю справи.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ :

1. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» - адвоката Громута Володимира Ігоровича від 26.11.2024 (вх. ЗАГС 01-05/3444/24 від 27.11.2024) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА» (70212, Запорізька обл., Гуляйпільський р-н, село Успенівка, вул. Перемоги, будинок 15 ()) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЕТЕХНІКА» (69050, м. Запоріжжя, вулиця Космічна, буд. 121-В ()) 17 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом судом апеляційної інстанції справи № 870/15/24.

3. В частині заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн Товариству з обмеженою відповідальністю ПОЛЕТЕХНІКА- відмовити.

4. Додаткова ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку в строки, передбаченні ст. 351 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду https://wag.court.gov.ua/sud4870/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали виготовлено 19.12.2024

Головуючий суддя Галушко Н.А.