ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" грудня 2024 р.Справа № 924/975/24

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Коронахім", м. Бровари Київської області

до фізичної особи-підприємця Поповича Василя Ярославовича, м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 756 520,00 грн. заборгованості,

представники сторін: не викликались;

ВСТАНОВИВ:

ухвалою суду від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Коронахім", м. Бровари Київської області до фізичної особи-підприємця Поповича Василя Ярославовича, м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 756 520,00 грн. заборгованості, призначено підготовче засідання на 26.11.2024 року.

Ухвалою суду від 26.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.12.2024 року.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року відкладено судове засідання на 30.12.2024 року.

18.12.2024 року на адресу суду від ФОП Поповича В.Я. надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позов, яка мотивована тим, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі вже після закриття підготовчого провадження у справі №924/975/24, що унеможливило своєчасне подання відзиву на позов.

Тоді ж відповідачем надіслано до Господарського суду Хмельницької області відзив на позов ТОВ "Коронахім".

З приводу заяви ФОП Поповича В.Я. про поновлення строку для подання відзиву на позов, суд зазначає наступне.

За положеннями ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

На виконання вказаних вище положень в ухвалі суду про відкриття провадження у справі №924/975/24 від 04.11.2024 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - до 25.11.2024 року.

Ухвалу суду від 04.11.2024 року у справі №924/975/24 надіслано на зареєстроване місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1 .

Ухвала суду від 04.11.2024 року у даній справі вручена ФОП Поповичу В.Я. 11.11.2024 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою повісткою від 05.11.2024 року.

Вказаним вище спростовуються доводи відповідача про те, що ним отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі після закриття підготовчого провадження, яке відбулось 26.11.2024 року.

Проте, відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано, жодних клопотань від нього у вказаний період не надходило.

Натомість, 18.12.2024 року (на 37-й день після отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у даній справі) від ФОП Поповича В.Я. надійшло клопотання з проханням поновити строк для подання відзиву.

Так, відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Зі змісту наведеної норми Верховний Суд у постанові від 03.12.2018 року у справі №904/5995/16 сформулював правовий висновок, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

З викладених положень вбачається, що строк для подання відзиву на позов, який встановлюється судом, може бути продовжено на підставі заяви сторони, поданої в межах початково встановленого судом строку, або з власної ініціативи суду, про що постановляється ухвала без повідомлення сторін.

Як зазначено вище, судом в ухвалі від 04.11.2024 року надано відповідачу строк для подання відзиву на позов до 25.11.2024 року. Проте, ФОП Попович В.Я. звернувся з заявою про продовження такого строку 18.12.2024 року, тобто, не в межах строку, початково встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі №924/975/24.

З викладеного слідує, що відповідачем не дотримано процедури звернення до суду із заявою про продовження пропущеного строку, встановленого судом. Окрім того, підстави, зазначені ФОП Поповичем В.Я. в обґрунтування необхідності продовження йому строку для подання відзиву, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача від 18.12.2024 року про поновлення строку для подання відзиву.

Водночас, згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд наголосив, що національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи (рішення "Шенк проти Швейцарії" (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія A № 140, с. 29, п. 46). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" по. 4436/07 від 03 липня 2014 року зазначено, що "ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

Згідно практики Європейського суду з прав людини, принцип рівності сторін - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. (п. 33 Рішення у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 (Заява №14448/88) та п. 38 Рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 (Заява №17748/91)).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 Рішення ЄСПЛ по справі «Dulaurans c. France» (Заява №34553/97)).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, держава, яка створює суди першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах.

Одною з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист. Це право випливає з ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Враховуючи викладені вище положення, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких інших власних позицій відповідача з приводу розглядуваного спору, з метою об`єктивного вирішення спору із наданням оцінки аргументів обох сторін, суд вважає за належне за власною ініціативою продовжити відповідачу строку для подання відзиву на позов до 18.12.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 119, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

відмовити ФОП Поповичу В.Я. в задоволенні заяви від 18.12.2024 року про поновлення строку для подання відзиву на позов.

Продовжити ФОП Поповичу В.Я. строк для подання відзиву на позов до 18.12.2024 року за ініціативою суду.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею, 20.12.2024, та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; сторонам в електронні кабінети