ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3210/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/3210/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "КВАДРО ПЛЮС 2020" (вул.Грушевського, буд.40, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНИЙ РИБАК" (вул.Шкільна,1, с.Красна Коса, Білгород -Дністровський район, Одеська область, 67734, )

про стягнення 472 147,47 грн.

Представники:

Від позивача: Кравчук С.І. в режимі відеоконференції;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

19.07.2024р. позивач ТОВ «ТД «КВАДРО ПЛЮС 2020» (позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ТОВ «Красний Рибак» про стягнення заборгованості, з посиланням на невиконання відповідачем умов за укладеним між сторонами договором поставки № 39П-2022 від 11.08.2022р.

Позивач просив суд прийняти рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Рибак» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «КВАДРО ПЛЮС 2020» () заборгованість у сумі 472147,47 грн, з яких 255 033,60 грн основного боргу, пеня 159224,83 грн, відсотки річні 12104,79 грн, інфляційні втрати 20280,89 грн, сума штрафу 25503,36 грн., а також здійснити розподіл судових витрат - стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Рибак» () судовий збір у сумі 8596,21 грн, та витрати на правничу допомогу у сумі 16000,00 грн.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову,

Ухвалою від 22.07.2024р. суд задовольнив заяву ТОВ «ТД «КВАДРО ПЛЮС 2020» про забезпечення позову, наклав арешт на кошти у розмірі ціни позову 472 147,47грн., які обліковуються на банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Рибак» ().

Ухвала від 22.07.2024р. відовідачем не оскаржувалась.

Ухвалою від 24.07.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 19.08.2024р., запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду подати до суду відзив на позовну заяву оформлений відповідно до вимог ст.ст.165, 178 ГПК України; надіслати копію відзиву та доданих до нього доказів позивачу одночасно з надісланням відзиву до суду; відповідні докази надіслання надати до суду.

06.08.2024р. через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, 13.08.2024р. та відповідь на відзив представника позивача.

Ухвалою від 19.08.2024р. підготовче засідання відкладено на 24.09.2024р.

Ухвалою від 24.09.2024р. підготовче засідання відкладено на 22.10.2024р., та суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 916/3210/24 на 30 днів.

Ухвалою від 22.10.2024р. суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.11.2024р.

Ухвалою від 19.11.2024р. розгляд справи по суті відкладено на 10.12.2024р., суд ухвалив розгляд справи здійснити у розумний строк.

05.12.2024р. позивач надав до суду додаткові пояснення щодо позовних вимог та зазначив, що між Позивачем та Відповідачем було досягнуто згоди щодо істотних умов поставок товарів в усному порядку шляхом телефонних переговорів між їх керівниками.

Згода Відповідача з умовами поставок товарів підтверджується підписання ним видаткових накладних № 201 від 05.09.2022р. на суму 3102,00 грн, № 261 від 13.10.2022 на суму 3780 грн, № 269 від 18.10.2022 на суму 201 002,40 грн, № 282 від 07.11.2022 на суму 100 501,20 грн, товарно-транспортних накладних Р269 від 18.10.2022, № Р201 від 05.09.2022 (додані до позовної заяви), в яких міститься покликання на договір № 39П-2022 від 11.08.2022р.

Також, про таку згоду свідчить здійснена відповідачем часткова оплата вартості товару на суму 50 250,00 грн. Вказана обставина підтверджується платіжною інструкцією № 151 від 07.11.2022 (доданою до позовної заяви). В зазначеній платіжній інструкції в призначенні платежу зазначено: "...зг. рах.№ 254 від 03.11.2022...".

Тим самим відповідач погоджується зі змістом рахунку від 03.11.2022 № 254, який виданий позивачем для оплати товарів згідно з договором № 39П-2022 від 11.08.2022, про що зазначено в самому рахунку.

Окрім цього, позивач зазначає, що у зв`язку з виконанням укладеного в спрощений спосіб договору поставки здійснювалась письмова переписка в електронній формі, зокрема, направлення рахунків № 186 від 11.08.2022, № 238 від 11.10.2022, № 243 від 14.10.2022, № 254 від 03.11.2022, на електронну пошту Відповідача (скріни про направлення додані до позовної заяви).

За вказаних обставин позивач вважає, що договір поставки є таким, що укладений в спрощений спосіб, тому наявні підстави для стягнення за ним заборгованості.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 за своєю суттю застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

На переконання позивача, зважаючи, що між сторонами наявні договірні відносини, які підтверджені наданими позивачем належними та допустимими доказами, а також на участь відповідача (ТОВ "Красний Рибак") у виконанні господарського зобов`язання, що підтверджується первинними документами щодо отримання товарів, а також той факт, що відповідачем здійснювалась часткова оплата.

Проте крізь призму постійних заперечень існування зобов`язання, а також доказів, які вказують на виконання відповідачем (хоч і часткове) правочину, на переконання позивача свідчить про суперечливість та недобросовісність дій відповідача (ТОВ "КраснийРибак").

09.12.2024р. через підсистему Електронний суд від відповідача надйшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, між ТОВ "ТД "Квадро Плюс" та ТОВ "Красний Рибак" укладено договір поставки від 11.08.2022р. № 39П-2022.

Відповідно до п.1.1 Договору ТОВ "ТД "Квадро Плюс" (постачальник), зобов`язується продати та поставити (передати) у власність покупця у строки, передбачені цим договором, товар, вказаний у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець - ТОВ "Красний Рибак" зобов`язується приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку.

Згідно з п.1.3. асортимент, номенклатура, кількість, ціна та характеристики товару, строки та умови поставки і оплати товару визначаються сторонами на підставі замовлення покупця та, виходячи з наявності товару на складі постачальника, й вказуються у відповідній специфікації та видаткових накладних. Кожна специфікація підписується сторонами, додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4.1. загальна сума кожної окремої поставки вказана в специфікації та у видатковій накладній (та/або додаткових угодах), що є невід`ємними його частинами.

Згідно п. 4.2. остаточна ціна договору визначається, виходячи із загальної вартості замовленого і поставленого товару, згідно підписаних сторонами специфікацій та видаткових накладних на товар в період дії цього договору.

Відповідно до п.5.1. оплата товару покупцем здійснюється у безготівковій формі, за ціною та у строки, вказані в специфікації, видаткових накладних шляхом перерахування вартості товару на поточний банківський рахунок постачальника в терміни зазначені в специфікаціях до цього договору, на підставі виставленого постачальником рахунку.

Специфікацією № 1 від 11.08.2022 року до договору №39П-2022 від 11.08.2022 було погоджено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити наступний товар відповідно до таблиці: Квадростим, в.р.к., регулятор росту рослин, фасування по 5 кг у кількості 10 кг за ціною 258,50грн. Разом із ПДВ на суму 3102,00 грн.

Пунктом 6 Специфікації визначено умови поставки, а саме поставка товару здійснюється на умовах склад постачальника та місце призначене для поставки відповідної партії товару, визначене покупцем товару та вказане в цій Специфікації - доставка автотранспортом постачальника ФОП Балинець Ю.І.

Пунктом 7 Специфікації визначено строк поставки товару - протягом 90 діб з моменту підписання специфікації.

П.8 Специфікації визначає умови оплати товару, а саме оплата 100% загальної вартості товару, яка вказана в п.1 даної Специфікації на підставі рахунку.

Специфікацією № 2 від 11.10.2022 до Договору № 39П/2022 від 11.08.2022 було погоджено, що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступний Товар відповідно до Таблиці:

-біополімерний комплекс (БПК)ТЕСЕЙ, фасування 20л, в кількості 20 л, за ціною 157,50 грн.

Разом із ПДВ на суму 3780,00 грн.

П.6 Специфікації визначено умови поставки Товару, а саме: поставка Товару здійснюється на умовах склад Постачальника та місце призначене для поставки відповідної партії Товару, визначене Покупцем Товару та вказане в цій Специфікації доставка транспортом перевізника ТОВ «Нова Пошта».

П.7 Специфікації визначено строк поставки Товару, а саме: з моменту підписання Специфікації на протязі 90 діб.

П.8 Специфікації визначено умови оплати, а саме: - 40% від вартості поставленого Товару передплата; - 60% від вартості поставленого Товару Покупець зобов`язаний оплатити до 01.12.2022.

Специфікацією № 3 від 14.10.2022 до Договору № 39П/2022 від 11.08.2022 було погоджено, що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступний Товар відповідно до Таблиці:

-GROUNDFIX (ГРАУНДФІКС),р.,біопрепарат,фасування 10л, в кількості 600л, за іною 125,00 грн;

- ЕКОСТЕРН КЛАСИЧНИЙ (ECOSTERN CLASSIC), KC (SC) біопрепарат, фасування 10л, в кількості 600 л, за ціною 154,17 грн. Разом з ПДВ на суму 201 002,40 грн.

П.6 Специфікації визначено умови поставки, а саме: поставка Товару здійснюється на умовах склад Постачальника та місце призначене для поставки відповідної партії Товару, визначене Покупцем Товару та вказане в цій Специфікації доставка автотранспортом Постачальника ФОП Балинець Ю.І.

П.7 Специфікації визначено строк поставки Товару, а саме: з моменту підписання Специфікації на протязі 90 діб.

П.8 Специфікації визначено умови оплати:- 40% від вартості поставленого Товару передплата; - 60% від вартості поставленого Товару Покупець зобов`язаний оплатити до 01.12.2022.

Специфікацією № 4 від 03.11.2022 до Договору № 39П/2022 від 11.08.2022 погоджено,що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступний Товар відповідно до Таблиці:

- GRAUNDFIX (ГРАУНДФІКС), р., біопрепарат, фасування 10 л, в кількості 300 л, за ціною 125,00 грн;

- ЕКОСТЕРН КЛАСИЧНИЙ (ECOSTERN CLASSIC), KC (SC) біопрепарат, фасування 10л, в кількості 300 л, за ціною 154,17 грн. Разом із ПДВ на суму 100 501,20 грн.

П.6 Специфікації визначено умови поставки, а саме: поставка Товару здійснюється на

умовах склад Постачальника та місце призначене для поставки відповідної партії Товару, визначене Покупцем Товару та вказане в цій Специфікації доставка транспортом перевізника ТОВ «Нова Пошта».

П.7 Специфікації визначено строк поставки Товару, а саме: з моменту підписання Специфікації на протязі 90 діб.

П.8 Специфікації визначено умови оплати, а саме:- 50% від вартості поставленого Товару передплата; - 50% від вартості поставленого Товару Покупець зобов`язаний оплатити до 01.12.2022.

Реалізація Товару від Продавця до Покупця відбулась відповідно до видаткових накладних № 201 від 05.09.2022 на суму 3102,00 грн, № 261 від 13.10.2022 на суму 3780 грн, № 269 від 18.10.2022 на суму 201 002,40 грн, № 282 від 07.11.2022 на суму 100 501,20 грн.

Транспортування товару відбувалось:

- автомобільним перевізником ФОП Балинець Ю.І. відповідно до ТТН Р269 від 18.10.2022, №Р201 від 05.09.2022;

- перевізником ТОВ «Нова Пошта» відповідно до експрес-накладної № 7087 від 13.10.2022 (відповідно до бухгалтерської довідки від 13.10.2022 до реалізації товару згідно видаткової накладної № 261 від 13.10.2022 згідно Договору поставки № 39П/2022 від 11.08.2022 за усним проханням покупця ТОВ «Красний рибак» в особі директора Мовчан В.Ф. доставка товару була здійснена по експрес накладній № 7087 від 13.10.2022 перевізником ТОВ «Нова Пошта», в якій зазначено отримувачем ПСП «Виноградар» в особі Мовчан В.Ф., с. Випасне, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., відділення №1).

Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату:

- № 186 від 11.08.2022 за поставлений Квадростим, в.р.к., регулятор росту рослин, фасування 5 кг, в кількості 10 кг, за ціною 258,50 грн, на суму 2585,00 грн без ПДВ; Усього на суму 3102,00 грн, в т.ч. ПДВ 517,00 грн;

- № 238 від 11.10.2022 за поставлений Біополімерний комплекс (БПК) ТЕСЕЙ, фасування 20 л, в кількості 20 л, за ціною 157,50 грн, на суму 3150,00 грн без ПДВ; Усього на суму 3780,00 грн, в т.ч. ПДВ 630,00 грн

- № 243 від 14.10.2022 за поставлені GROUNDFIX (ГРАУНДФІКС), р., біопрепарат, фасування 10л, в кількості 600 л, за ціною 125,00 грн, на суму 75000,00 грн без ПДВ; ЕКОСТЕРН КЛАСИЧНИЙ (ECOSTERN CLASSIC), KC (SC) біопрепарат, фасування 10л, в кількості 600 л, за ціною 154,17 грн, на суму 92502,00 грн без ПДВ; Усього на суму 201002,40 грн, в т.ч. ПДВ 33500,40 грн;

- № 254 від 03.11.2022 за поставлені GROUNDFIX (ГРАУНДФІКС), р., біопрепарат, фасування 10л, в кількості 300 л, за ціною 125,00 грн, на суму 37500,00 грн без ПДВ; ЕКОСТЕРН КЛАСИЧНИЙ (ECOSTERN CLASSIC), KC (SC) біопрепарат, фасування 10л, в кількості 300 л, за ціною 154,17 грн, на суму 46251,00 грн без ПДВ. Усього на суму 100501,20 грн, в т.ч. ПДВ 16750,20 грн.

ТОВ «Красний Рибак» (Покупець, Відповідач) відповідно до умов Договору та Специфікації №1 від 11.10.2022 повинен був здійснити 100% передоплату вартості товару.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків по стану на 03.08.2023 Відповідач 19.08.2022 здійснив оплату Товару у сумі 3102 грн відповідно до Специфікації № 1 від 11.08.2022. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням № 242 від 19.08.2022.

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків по стану на 03.08.2023 Відповідач 07.11.2022 здійснив часткову оплату вартості товару (який був поставлений відповідно до Специфікацій № 2 від 11.10.2022, № 3 від 14.10.2022 та № 4 від 03.11.2022) на суму 50 250,00 грн. Вказана обставина підтверджується платіжною інструкцією №151 від 07.11.2022.

Отже, всупереч умовам договору № 39П-2022 від 11.08.2022 та Специфікацій Відповідач не в повному обсязі здійснив розрахунки з Позивачем за поставлений Товар.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1-2 ст.692 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а покупець зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно акту взаємних розрахунків по стану 03.08.2023 заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 255 033,60 грн.

Таким чином, наявні підстави для стягнення з Відповідача вказаної заборгованості у судовому порядку.

Щодо підстав для стягнення з Відповідача коштів, право на які виникли у Позивача внаслідок невиконання Відповідачем договірних зобов`язань, позивач заявляє про наступне.

П.8.1. Договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язань є невиконання або неналежне виконання, тобто виконання умов, визначених змістом зобов`язань цим Договором та /або законодавством.

П.8.3. Договору встановлено, що у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до п. 5.1. Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченої партії Товару. У випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов Договору (Додаткової угоди та/або Специфікації) більш ніж на 10 (десять) днів Покупець сплачує на користь Постачальника пеню, яка обчислюється з 11 (одинадцятого) дня прострочення оплати відповідної партії Товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного виконання стороною своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 8.7 Договору строк нарахування штрафних санкцій (штрафу та пені)

за цим Договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов`язання. До вимог про стягнення штрафних санкцій за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України. Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за цим Договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок суми позову, що включає суму основного боргу за поставланий товар , пеню за прострочення виконання грошового зобов"язання по оплаті отриманого товару, 3% річних та інфляційних витрат наведені у тексті позовної заяви.

За період з 12.12.2022 по 11.07.2024 нараховуються 3% річних в розмірі 12104.79 грн.

Розрахунок відсотків річних:

- з 12.12.2022 по 31.12.2022 (днів: 20) сума 3% річних становить 419.23грн (255033.6 х 3 х 20 / 365 / 100)

- з 01.01.2023 по 31.12.2023 (днів: 365) сума 3% річних становить 7651.01грн (255033.6 х 3 х 365 / 365 / 100)

- з 01.01.2024 по 11.07.2024 (днів: 193) сума 3% річних становить 4034.55 грн. (255033.6 х 3 х 193 / 366 / 100)

Інфляційні нарахування з 12.12.2022 по 11.07.2024 складають 20280.89 грн.

Індекс інфляції за весь період = 1.0795224 (грудень 2022р. - 100.7%, січень 2023 р. - 100.8%, лютий 2023р. - 100.7%, березень 2023року - 101.5%, квітень 2023р. - 100.2%, травень 2023р. - 100.5%, червень 2023р. - 100.8%, липень 2023р.- 99.4%, серпень 2023р. - 98.6%, вересень 2023р. - 100.5%, жовтень 2023р. - 100.8%, листопад 2023р. - 100.5%, грудень 2023р. - 100.7%, січень 2024р. - 100.4%, лютий 2024р. - 100.3%, березень 2024р. - 100.5%, квітень 2024 р. - 100.2%, травень 2024 р.- 100.6%, червень 2024 р. - не встановлено).

Всього позивачем нараховано 191610.51 грн, з яких: пеня 159224.83грн, відсотки річні 12104.79 грн, інфляційні втрати - 20280.89 грн.

Таким чином позивач доводить, що сума заборгованості становить 255 033,60грн. основного боргу, пеня 159224,83 грн, відсотки річні 12104,79 грн, інфляційні втрати 20280,89 грн, сума штрафу 25503,36 грн. Всього ціна позову становить 472147,47 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з Відповідача заборгованості на загальну суму 472147,47 грн.

Також позивач звертає увагу суду на положення статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яка передбачає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Приписами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний

документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За змістом пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Вимоги щодо оформлення первинних документів наведені у пункті 2.4 Положення, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5).

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Отже, підписання Відповідачем видаткових накладних № 201 від 05.09.2022 на суму 3102,00 грн, № 261 від 13.10.2022 на суму 3780 грн, № 269 від 18.10.2022 на суму 201 002,40 грн, № 282 від 07.11.2022 на суму 100 501,20 грн, товарно-транспортних накладних Р269 від 18.10.2022, №Р201 від 05.09.2022, які є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Також слід звернути увагу, на положення пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового Кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

На виконання вимог Податкового кодексу України, Позивачем було складено податкові накладні, які прийняті та зареєстровані у встановленому законодавством порядку, а саме: № 3 від 07.11.2022, № 6 від 19.08.2022, № 22 від 13.10.2022, № 32 від 18.10.2022, що також свідчить про реальність поставки за вказаними вище видатковими накладними.

Щодо не підписання Відповідачем Договору та Специфікацій, позивач зазначає, що між Сторонами було досягнуто усної домовленості щодо істотних умов Договору поставки товарів були розпочаті до підписання Договору та Специфікацій.

Письмова переписка здійснювалась в електронній формі, зокрема, направлення рахунків № 186 від 11.08.2022, № 238 від 11.10.2022, № 243 від 14.10.2022, № 254 від 03.11.2022, на електронну пошту Відповідача підтверджується скрінами № 2, № 4, № 5 та № 7 з електронної пошти Позивача.

Також, позивач звертає увагу, що Позивачем 26.09.2022, 06.10.2022 та 20.10.2022 були направлені Відповідачу Новою Поштою примірники Договору із Специфікаціями для підписання та повернення Позивачу його примірника, проте Відповідач не підписав та не повернув Позивачу вказані документи. Факт направлення підтверджується експрес-накладними № 3853, № 8969 та № 2933.

Відносно тієї обставини, що вказане направлення було здійснено на адресу ТОВ «Виноградар» позивач зазначає, що керівником ТОВ «Виноградар» та ТОВ «Красний Рибак» є Мовчан Віталій Федорович, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач зазначає, що при досягненні згоди щодо істотних умов Договору з Відповідачем було домовлено, що листування щодо договірних відносин з ТОВ «Красний Рибак» здійснюється за місцезнаходженням ТОВ «Виноградар».

В контексті не підписання Відповідачем Договору та Специфікацій позивач посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, в якій зазначено, зокрема, таке:

« 41. Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами-юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом (далі - ГК) України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частини перша та сьома статті 179 ГК України).

45. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

46. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

47. Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

48. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

49. З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.».

Таким чином, за вказаною правовою позицією, у разі досягнення згоди щодо істотних умов договору, але не підписання його в письмовому вигляді, договір вважається укладеним за умови вчинення передбачених ним дій.

Доданими до позовної заяви копіями видаткових накладних підтверджується вчинення Позивачем поставки Товару та прийняття його Відповідачем, а разом із прийняттям Товару також визнання ним Договору фактично укладеним.

Про факт прийняття Відповідачем Товару свідчать підписані видаткові накладні (№ 201 від 05.09.2022 письмово, а № 261 від 13.10.2022, № 269 від 18.10.2022, №282 від 07.11.2022 за допомогою системи електронного документообігу).

Окрім цього позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц, в якій Верховний Суд вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу; при цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Відповідач 19.08.2022 здійснив оплату Товару у сумі 3102 грн відповідно до Специфікації № 1 від 11.08.2022р. Також, Відповідач здійснив часткову оплату вартості товару (який був поставлений відповідно до Специфікацій № 2 від 11.10.2022р., № 3 від 14.10.2022р. та № 4 від 03.11.2022р.) на суму 50 250,00грн. Відтак, фактично визнав заборгованість, яка виникла відповідно до умов Договору та укладених у подальшому специфікацій

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Красний Рибак" у віжзиві на позовну заяву зазначає, що договір поставки № 39П-2022 від 11.08.2022, наданий позивачем, специфікації № № 1, 2, 3, 4 не містять підписів сторін.

Щодо позовних вимог про стягнення 159224,83 грн. пені та 25503,36 грн., штрафу відповідач зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно ч.ч.1-3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст.547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових

зобов`язань» встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня може бути стягнута лише у тому випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін), або стягнення пені за невиконання основного зобов`язання передбачено законом.

Оскільки, як вище встановлено, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту укладення з відповідачем договору поставки № 39П-2022 від 11.08.2022 року то за такого, приходимо до висновку, що позивачем не надано доказів визначення розміру та бази нарахування пені у вчиненому сторонами правочині, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідача 159224,83 грн. пені та 25503,36 грн., штрафу є безпідставною та необґрунтованою, в зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Також відповідач зазначає про неспівмірність розміру витрат на професійну правову допомогу у даній справі зі складністю справи та роботою, виконаною адвокатом, та зауважує про відсутність у матеріалах справи опису робіт (наданих послуг), а також про те, що в задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає безпідставним стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, втім, зазначає, що у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу, просить суд зменшити розмір витрат на 90%.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний договір поставки № 39П-2022 від 11.08.2022 із зазначенням сторін договору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Квадро Плюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Красний Рибак", специфікації, видаткові накладні,товарно-транспортна накладна, акт звірки взаємних розрахунків, рахунки на оплату товарів, платіжні інструкції про часткову оплату відповідачем, податкові накладні (т.1, а.с.68-79) на які посилається позивач у позовній заяві.

Як встановлено судом, предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо оплати поставленого товару, інфляційних втрат, 3% річних на підставі ст.625 ЦК України, а також пені та штрафу відповідно до умов договору.

Підставами позову позивач визначає обставину укладення між сторонами договору, який відповідачем в частині обов`язку з оплати поставленого товару не виконано.

При цьому, позивач зазначає, що договір поставки та специфікація до договору не були підписані відповідачем, водночас, поставку товару було проведено на підставі положень, зазначених у договорі та у додатку до нього.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає про відсутність між сторонами договірних відносин, оскільки сторонами не було погоджено істотні умови договору, та договір ТОВ "Красний Рибак" підписано не було.

Надаючи оцінку наявності між сторонами договірних відносин, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою ст.205 ЦК України встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню зволю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 названої статті договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Отже, обов`язковим реквізитом договору, укладеного у письмовій формі є підписи сторін (письмові або електронні підписи).

З урахуванням наведених вище положень діючого законодавства, суд зауважує, що наданий позивачем договір поставки № 39П-2022 від 11.08.2022, який не містить підпису Товариства з обмеженою відповідальністю "Красний Рибак", не є належним доказом укладення договору між сторонами.

Крім того, досліджуючи зміст наданого позивачем договору, суд зазначає, що у відповідності до п.12.1. договору останній вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Аналізуючи правову природу правовідносин, які за думкою позивача, мали місце між сторонами, суд зауважує, що правовідносини з поставки товару регулюються положеннями ст. 712 ЦК України (поставка) та главою 54 ЦК України (купівля-продаж).

При цьому суд зауважує, що Цивільний кодекс України не визначає недодержання письмової форми при укладанні договору поставки та договору купівлі-продажу в якості безумовної підстави для недійсності (нікчемності) такого правочину (ст.218).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1,3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відтак, суд, враховуючи надані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, підписані обома сторонами, у яких, зокрема, міститься посилання на договір поставки, доходить висновку про виникнення між сторонами правовідносин щодо поставки товару.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відтак, враховуючи, що відповідно до видаткових накладних № 201 від 05.09.2022 на суму 3102,00 грн, № 261 від 13.10.2022 на суму 3780 грн, № 269 від 18.10.2022 на суму 201 002,40 грн, № 282 від 07.11.2022 на суму 100 501,20 грн, товарно-транспортних накладних Р269 від 18.10.2022, №Р201 від 05.09.2022, специфікацій № 2 та № 3 (враховуючи часткову оплату отриманого товару відповідачем в сумі 50 250,00грн.) позивачем було поставлено товар на загальну суму 255 033,60 грн., суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення суми основного боргу.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу суд вказує наступне.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст.231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частиною 2 ст.343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, заявляючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафу 10% від вартості поставленого товару, позивач посилається на п.8.1, 8.3 та 8.7 договору.

Водночас, як вже було зазначено судом, наданий позивачем договір поставки № 39П-022 від 11.08.2022, який не містить підпису Товариства з обмеженою відповідальністю "Красний Рибак", не є належним доказом укладення договору між сторонами.

Таким чином, з огляду на неукладення договору між сторонами, згідно до положень ст.547 ЦК України щодо форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, суд не вбачає підстав для стягнення пені та штрафу.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 20280,89 грн та 3% річних у сумі 12104,79грн, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3 % річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Формулювання ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний характер, а не штрафний характер відповідних процентів. Слід зазначити, що проценти річних, за змістом наведеної норми входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими коштами, що належить до сплати кредиторові.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, позивач посилається на договір поставки № 39П-2022 від 11.08.2022 та Специфікацї при визначенні строків оплати товару.

Водночас, як вже було встановлено судом, договір поставки № 39П-2022 від 11.08.2022, який не містить підпису Товариства з обмеженою відповідальністю "Красний Рибак", не є належним доказом укладення договору між сторонами.

За таких обставин, суд зазначає, що прострочення грошового зобов`язання почалося після поставки відповідного товару згідно до ст.692 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною по відношенню до ч.2 ст.530 ЦК України.

Водночас, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, врахуванню підлягає строк, визначений позивачем.

Приймаючи до уваги несплату відповідачем поставленого товару, враховуючи положення чинного законодавства, суд вважає правомірним нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на вищезазначене, перевірені судом розрахунки 3% річних, суми інфляційних втрат, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Також суд враховує приси ст.165 ГПК України, стосовно відзиву на позовну заяву.

У ст.165 ГПК України зазначено, що відповідач зобов"язаний у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; зазначити про обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

У наданому відзиві по суті позовних вимог відповідач заперечує лише факт підписання та укладання належним чином договору поставки № 39П-2022 від 11.08.2022р. та розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.

Факти здійснення поставки позивачем та отримання відповідачем товарів за видатковими документами, на суму, зазначену позивачем у позові відповідач у відзиві жодним чином не заперечує та не спростовує.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом також враховується, що при поданні позовної заяви позивачем надмірно зайво сплачено 1 416,44 грн. судовий збір по платіжній інструкції № 179 від 11.07.2024р.

При цьому, судом не вирішується питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн з огляду на ненадання позивачем доказів на підтвердження відповідних витрат та вказання лише орієнтовного розрахунку.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНИЙ РИБАК" (вул.Шкільна,1, с.Красна Коса, Білгород -Дністровський район, Одеська область, 67734, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "КВАДРО ПЛЮС 2020" (вул.Грушевського, буд.40, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, код )

- 255 033,60 грн.основного боргу

- 12 194,79 грн. - річні 3%

- інфляційні втрати - 20 280,89 грн.

- 3 456,12 грн. судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "КВАДРО ПЛЮС 2020" (вул.Грушевського, буд.40, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ) 1 416,44 грн. зайво надмірно сплаченого судового збору по платіжній інструкції № 179 від 11.07.2024р.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.ст.254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20 грудня 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна