ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"20" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3358/24

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали

за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
провидачу судового наказу
встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» заборгованості за договором поставки продукції від 19.01.2022 № 32249/1 в розмірі 9135,98 грн. та 242,24 грн. витрат зі сплати судового збору.

В заяві про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» зазначає про те, що між товариством та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір поставки продукції від 19.01.2022 № 32249/1. За даним договором, у зв`язку з неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар згідно видаткових накладних у строк визначений договором, утворилася заборгованість, сума якої заявлена до стягнення.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу суд, зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці (ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України).

В ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці приписи законодавства є спеціальними, такими що підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

З інформації, яка міститься в довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, яка додана заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що статус ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця - припинено. Підставою припинення підприємницької діяльності вказано власне рішення.

Частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно норм Господарського процесуального кодексу України процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання. Наказне провадження має чіткі, формальні межі, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до спірних правовідносин процедури наказного провадження.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Частиною 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які є підставами для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського кодексу України, у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки продукції від 19.01.2022 № 32249/1, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинила підприємницьку діяльність та втратила статус суб`єкта господарювання, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» у видачі судового наказу.

Суд зазначає, що заявнику варто врахувати позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі 910/8729/18 щодо правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Також, суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 147, 152, 175, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» заборгованості за договором поставки продукції від 19.01.2022 № 32249/1 в розмірі 9135,98 грн. та 242,24 грн. витрат зі сплати судового збору.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк