ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 Справа № 917/1640/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Приватного підприємства "Дніпровська Рив`єра", вул. Богдана Хмельницького, б. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд", бульв. Автокразівський, б. 8, прим. 6, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600

про стягнення суми основного боргу, інфляційних, 3 % річних та пені

Представники:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

Обставини справи: Приватне підприємство "Дніпровська Рив`єра" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд", в якому просить стягнути 763 662,19 грн суборендної плати, 181 581,48 грн інфляційних втрат, 53 348,02 грн 3 % річних та 539 083,34 грн пені за договором суборенди землі від 22.04.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не виконував зобов`язання зі своєчасної і повної сплати суборендної плати.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 07.10.2024 надіслана рекомендованим листом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві.

Однак поштове відправлення не було вручене Відповідачу та повернулося до суду у зв`язку з відсутністю адресата, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку на відповідному конверті.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження Відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Суд також врахував, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Ураховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.10.2024 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду від 07.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі № 917/1640/24. Постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі на 14 год 30 хв 12.11.2024.

Підготовче засідання, призначене на 14 год 30 хв 12.11.2024 не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду від 12.11.2024 суд призначив підготовче засідання у справі на 15 год 10 хв 26.11.2024.

26.11.2024 від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі (вх. № 15971).

Ухвалою Господарського суду від 26.11.2024 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/1640/24 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду 15год 30 хв на 11.12.2024.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ДНІПРОВСЬКА РИВ`ЄРА» (далі ПП «ДНІПРОВСЬКА РИВ`ЄРА», позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУКМІСЬКБУД» (далі ТОВ «КРЕМЕНЧУКМІСЬКБУД», відповідач) уклали договір суборенди землі від 22.04.2021.

Відповідно до умов зазначеного договору, Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 39 478 кв. м, яка є частиною земельної ділянки (кадастровий № :08:001:0108) загальною площею 68 133 кв. м, що передана для будівництва багатоквартирних житлових будинків, з дитячим садочком не менше, ніж на 90 місць, по вул. Богдана Хмельницького, 3 в м. Кременчуці строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні, але не довше ніж до закінчення строку дії договору оренди.

Разом з цим, пунктом 8.1 вказаного договору було передбачено можливість подовження його на новий строк.

Пунктом 9 договору встановлена плата за суборенду земельної ділянки на рівні орендної плати у сумі 1 190 628,85 грн на рік.

Відповідно до пункту 10 договору, плата за суборенду земельної ділянки вноситься Суборендарем виключно у грошовій формі (гривня), в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендаря, на підставі виставлених Орендарем рахунків у строк до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

14.07.2021 з метою реалізації договірних правовідносин Сторони підписали акти приймання-передачі об`єкта суборенди та зареєстровано право суборенди відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується витягом № 266463424 від 19.07.2021.

Отже, за договором суборенди земельної від 22.04.2021 ТОВ «КРЕМЕНЧУКМІСЬКБУД» взяло на себе зобов`язання по сплаті за оренду земельної ділянки щороку у розмірі 1 190 628,85 грн.

Проте ТОВ «КРЕМЕНЧУКМІСЬКБУД» свої зобов`язання за договором належним чином не виконало, оскільки станом на 26.09.2024 відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати суборендних платежів на суму 763 662,19 грн, а саме починаючи з 31.01.2022, протягом 10 місяців суборендна плата не вносилась взагалі, а у квітні та червні 2023 року була оплачена лише частково у сумі 20 000,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, а також актом звірки взаємних розрахунків (додаються до позову).

Отже, заборгованість відповідача зі сплати суборендної плати складає 763 662,19 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 20.06.2024 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості в сумі 763 662,19 грн

Проте, як зазначає позивач, ТОВ «КРЕМЕНЧУКМІСЬКБУД» проігнорував зазначену вимогу.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що складає 539 083,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 181 581,48 грн та 53 348,02 грн 3 % річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" Орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовується.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 763 662,19 грн заборгованості з суборендної плати є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивач, також просить стягнути з відповідача 539 083,34 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 612 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (пункт 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 14 договору встановлено, що у разі порушення строків сплати суборендної плати, нараховується штраф та пеня, у таких розмірах:

при затримці строків оплати до 35 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми суборендної плати, у розмірі 5 відсотків погашеної суми заборгованості;

при затримці оплати більше 35 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми суборендної плати - у розмірі 10 відсотків погашеної суми заборгованості;

крім того, нараховується пеня на прострочену суму суборендної плати за землю (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без врахування суми пені), починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати, визначеного цим договором, за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильними, тому позов в частині стягнення 539 083,34 грн пені за період 3 31.08.2021 до 30.06.2023 підлягає задоволенню.

За несвоєчасне внесення орендної плати відповідачу нараховано інфляційних збитків у розмірі грн 181 581,48 грн за період вересень 2021 серпень 2024 року та 53 348,02 грн 3 % річних за період 31.08.2021 26.09.2024.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування (утримання) ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Здійснивши перевірку, наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків у розмірі грн 181 581,48 грн за період вересень 2021 серпень 2024 року та 53 348,02 грн 3 % річних за період 31.08.2021 26.09.2024, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд" (бульв. Автокразівський, б. 8, прим. 6, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600, ) на користь Приватного підприємства "Дніпровська Рив`єра" (вул. Богдана Хмельницького, б. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 763 662,19 грн суборендної плати, 181 581,48 грн пені та 23 065,13 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.12.2024.

Суддя Дмитро СІРОШ