ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 Справа № 917/968/24

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І.,

при секретарі судового засідання Голик В.М.

розглянувши матеріали

за позовною заявою Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до відповідача Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008

про стягнення 1 849 970,97 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Черкащенко А.А, дов. №12-08/2313 від 23.10.2024;

від відповідача: Рудницька Ю.О., дов. № 29-14/111 від 30.07.2024 .

Суть справи. Розглядається позовна заява про стягнення з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 1 849 970,97 грн, в тому числі 1 088 375,58 грн інфляційних втрат та 761 595,39 грн 3% річних, які нараховані на заборгованість по договору на транспортування теплової енергії № 29-11-22/2 від 29.11.2022, стягнуту за рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 у справі № 917/227/23.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» укладено договір на транспортування теплової енергії №29-11-22/2 від 29.11.2022 року та додаткову угоду №1 до договору від 02.12.2022, відповідно до умов якого Компанія (Позивач) зобов`язується надати Постачальнику (Відповідач) послуги з транспортування теплової енергії, виробленої на ВП «Кременчуцька ТЕЦ», розподільчими тепловими мережами Компанії до об`єктів теплоспоживання. Постачальник зобов`язується оплатити надані послуги з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

На виконання умов Договору Компанією надавались, а Постачальником отримувались послуги з транспортування теплової енергії.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за рахунками № 637 від 31.12.2022 та №620 від 27.12.2022 за укладеним Договором, що стало підставою звернення позивача до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача залишку заборгованості за транспортовану теплову енергію в листопаді 2022 та грудні 2022 в сумі - 19038459,92 грн.

За результатами розгляду позовної Господарським судом Полтавської області було ухвалено 07.06.2023 рішення у справі 917/227/23, яке постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 року залишено без змін, та стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області: 19 038 459,92 грн суми основного боргу (за листопад, грудень 2022); 18 537,43 грн інфляційних втрат; 40 329,75 грн - 3 % річних; 286 459,90 грн судового збору.

Борг за транспортовану теплову енергію згідно Договору, відповідно до прийнятого судом рішення, відповідачем на рахунок позивача сплачено частково, тому у позивача виникло право на стягнення з відповідача інфляційних та річних. На підставі зазначеного, позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 09 лютого 2023 року по 25 травня 2024 року на суму боргу 2317178,56 грн. нараховано інфляційні втрати у розмірі 132 466,63 грн. та 89 817,86 грн. - 3 % річних; за період з 26.05.2024 по 27.05.2024 на суму боргу - 2 117 178,56 грн нараховано 3 % річних у розмірі 34,62 грн; за період з 01.06.2024 по 10.06.2024 на суму боргу 1617178,56 грн нараховано 3% річних 1325,56 грн; за період з 01.06.2024 по 10.06.2024 на суму 417 178,56 грн нараховано 3% річних 341,95 грн; за період з 09.02.2023 по 10.06.2024 на суму 16721281,36 грн нараховано інфляційні втрати у розмірі 955908,95 грн та 3% річних у розмірі 670 075,40 грн.

Таким чином, інфляційні втрати за період 09.02.2023 року - 10.06.2024 року складають 1 088 375,58 грн. та три проценти річних за період з 09.02.2023 по 10.06.2024 року складають 761595,39 грн.

У позові позивач посилається на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 , від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, згідно з якими, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У відзиві на позовну заяву від 03.07.2024 року відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що не погоджується з рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1976 від 27.12.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області». Відповідач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та нечинними пункту 3 та пункту 7 вказаного рішення.

Таким чином, на його думку заборгованість, яка виникла за укладеним договором та на яку нараховані 3% річних і інфляційні втрати, розраховані позивачем на підставі протиправного рішення, яке оскаржується в суді.

Відповідач вказує, що здійснює виробництво та постачання, але не має можливості здійснювати транспортування теплової енергії, у зв`язку з чим, на підставі частини 4 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», між сторонами було укладено договір на транспортування теплової енергії № 29-11-22/2 від 29.11.2022.

У той же час, для споживача тариф (ціна) послуги включає як витрати на виробництво, так і на постачання, і транспортування теплової енергії. Окремі складові тарифу затверджуються для різних ліцензіатів з метою їх включення в загальний тариф (ціну) за теплову енергію і, відповідно, на житлово-комунальну послугу для споживача.

За висновком відповідача, витрати на транспортування власної теплової енергії тепловими мережами позивача є складовою тарифу на теплову енергію, її виробництво та постачання й відповідно на певну комунальну послугу, яку відповідач надає своїм споживачам.

На думку відповідача, тариф, визначений на підставі Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1976 не може бути застосований у даному випадку, з огляду на специфіку правовідносин між сторонами та зобов`язання відповідача виконувати свої зобов`язання з надання послуг з постачання теплової енергії перед кінцевими споживачами.

Відповідач посилається, що у спірний період проводив часткову оплату спожитих послуг за тарифами на транспортування теплової енергії комунальним підприємством «Теплоенерго» для ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ» (попередній виконавець послуг на лівобережній частині міста Кременчука) в розмірі 134,99 грн/Гкал (без ПДВ), які були встановлені Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1841 від 28.12.2021.

На виконання умов Договору відповідачем було направлено позивачу звіти про виробництво, транспортування, постачання теплової енергії (баланс теплової енергії) за спірний період. При цьому, обсяг теплової енергії, що транспортувалась мережами підприємства (фактичний корисний відпуск теплової енергії) сторонами не заперечується.

У відповідності до наданих відповідачем Звітів, позивач склав та направив на підписання відповідачу акти надання послуг у спірний період з запереченнями щодо застосованих позивачем тарифів, та повертав на адресу позивача примірник акту і застереженням, а саме: підприємство заперечує вартість послуги з підстав зазначених в листі.

Окрім цього, відповідач здійснив контррозрахунок 3% річних, інфляційних втрат, з огляду на проведені оплати за договором, відповідно до якого 3 % річних складає 761 112, 51 грн та 1 085 192, 22 грн інфляційних втрат.

У відповіді на відзив від 05.07.2024 позивач повідомив, що на його думку, звернення відповідача до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та нечинними пункту 3 та пункту 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1976 від 27.12.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», в т. ч. на транспортування теплової енергії для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з процедурних питань, яким було затверджено тариф, не є підставою для ігнорування змісту договору та виконання його в цілому.

На думку позивача, наявність на розгляді Другого Апеляційного адміністративного суду справи №440/1213/23 за апеляційною скаргою виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та апеляційної скаргою КП «Теплоенерго» за позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, не припиняє зобов`язання за договором. Законом не передбачено такої підстави, як невиконання чи припинення зобов`язання при наявності на розгляді у суді позову.

Позивач зазначив, що строк оплати за надані послуги позивачем відповідно до Договору настав, але взяті відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманих послуг виконанні лише частково, що також підтверджується відповідачем.

Рішенням Господарського суду Полтавської області у справі № 917/227/23 було встановлено порушення договірних відносин зі сторони відповідача щодо оплати за надані послуги з транспортування теплової енергії. Вказане рішення набрало законної сили, а згідно з п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Процесуальні дії суду.

Згідно з ухвалою від 13.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 09.07.2024.

03.07.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 440/1213/23.

Позивач у відповіді на відзив від 04.07.2024 проти зупинення провадження у справі заперечує.

Щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі суд зазначає таке.

Предметом спору у справі № 440/1213/23 було визнання протиправними та такими, що підлягають скасуванню п. 3, 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27.12.2022 № 1976 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області».

Господарським процесуальним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 227 та ч. 1 ст. 228, унормовано випадки, коли суд зобов`язний/може зупинити провадження у справі.

Перелік випадків, що слугують підставами для зупинення провадження у справі є вичерпним та не підлягає розширенню.

Відповідно до ст. 227 (ч.1 п.5) ГПК України, на яку посилається відповідач, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду №440/1213/23 від 02.10.2024 (а.с. 126) рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі 3 440/11213/23 залишено без змін, справа вирішена по суті (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122305730).

За таких обставин, наразі відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 917/968/24, тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

03.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9271), у якому відповідач просив поновити строк для подання відзиву та долучити його разом із додатками до матеріалів справи.

Ухвалою від 09.07.2024 року суд задовольнив клопотання відповідача від 03.07.2024 про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов з додатками; продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 917/968/24 на 30 днів.

В судовому засіданні 09.07.2024 судом оголошено перерву до 10:30 год. 19.09.2024.

Позивач звернувся до суду з заявою від 15.07.2024 (вх. №9720 від 15.07.2024) про повернення надлишково сплаченого судового збору в розмірі 5 549,90 грн, яка задоволена згідно з ухвалою від 16.07.2024.

18.09.2024 від позивача надійшло клопотання (вх. № 12328), у якому він просив суд провести підготовче засідання, призначене на 19.09.2024 без участі його представника, закінчити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Також у вказаному клопотанні позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та заперечує проти зупинення розгляду справи.

Також 18.09.2024 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання представника відповідача Данілової Н.Н., яка відповідно до наказу по підприємству як член комісії направлена у відрядження до м. Кременчука.

Згідно з ухвалою від 19.09.2024 суд відклав підготовче засідання у справі на 22.10.2024.

18.10.2024 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. №13889) про відкладення розгляду справи у зв`язку із прийняттям участі представника відповідача у судовому засіданні у Верховному Суді у складі колегії Касаційного господарського суду.

22.10.2024 від позивача надійшла заява (вх. № 13992), де він просив суд провести підготовче засідання, призначене на 22.10.2024 без участі його представника, закінчити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Також 22.10.2024 позивач надав заяву (вх. № 14015), якою він відкликає свою попередню заяву та заявляє про необхідність прийняти участь в підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку із тривалою повітряною тривогою на території Полтавської області, оголошеною 22.10.2024 о 08:57 год., судове засідання у справі № 917/968/24 не відбулося.

Ухвалою від 22.10.2024 суд призначив дату підготовчого засідання у справі на 12.11.2024.

В судовому засіданні 12.11.2024 оголошено перерву до 19.11.2024.

Представники сторін в судове засідання 19.11.2024 до Господарського суду Полтавської області не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Ухвалою від 19.11.2024 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/968/24; справу призначив до судового розгляду по суті на 10.12.2024 року.

В судовому засіданні 10.12.2024 оголошено перерву до 19.12.2024.

У судовому засіданні 19.12.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено сторонам про термін виготовлення повного рішення, строк та порядок його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно частини 5 статті 75 ГПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційність - це обов`язковість обставин, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Cуть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 року у справі № 917/227/23, встановлено наступне.

29.11.2022 Комунальне підприємство «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Компанія або позивач) та Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (Постачальник) уклали договір на транспортування теплової енергії № 29-11-22/2 та додаткову угоду № 1 до договору від 02.12.2022.

Відповідно до умов договору Компанія (позивач) зобов`язується надати Постачальнику (відповідач) послуги з транспортування теплової енергії, виробленої на ВП «Кременчуцька ТЕЦ», розподільчими тепловими мережами Компанії до об`єктів теплоспоживання.

Постачальник зобов`язується оплатити надані послуги з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Відповідно до пункту 2.5 договору обсяги протранспортованої теплової енергії визначаються на підставі акту реалізованої теплової енергії по категоріям споживачів (Додаток № 2) за даними електронного реєстру (Додаток № 1).

Відповідно до пункту 3.1 договору надані послуги з транспортування теплової енергії розподільчими тепловими мережами оформлюються Сторонами актами наданих послуг з транспортування теплової енергії (далі - Акти наданих послуг).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що Постачальник до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Компанії акти обсягів реалізованої теплової енергії по категоріям споживачів (Додаток № 2 до договору), приєднаних до розподільчих теплових мереж, за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника у 2-х екземплярах.

Відповідно до пункту 3.3 Компанія протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути Постачальнику один примірник акту обсягів реалізованої теплової енергії, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Компанії або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку відмови від підписання актів, розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3.4 договору вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі визначених в Акті наданих послуг (додаток № 3 до цього договору). Компанія до 11 (одинадцятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Постачальнику Акти наданих послуг. Постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання Актів наданих послуг зобов`язується повернути Компанії один примірник, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Постачальника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту наданих послуг.

Акт наданих послуг є підставою для проведення взаєморозрахунків між Сторонами (пункт 3.5 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з пунктом 4.3 договору розрахунок за надані Компанією послуги з транспортування теплової енергії Постачальник здійснює до 17 числа місяця, наступного за звітним, на підставі виставленого рахунку, який Компанія надає до 11 числа місяця, наступного за звітним. У разі, коли останній день оплати припадає на святковий чи вихідний день, Постачальник здійснює оплату в перший робочий день, що настає за святковим.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 30.09.2023. Дія цього договору вважається автоматично продовженою на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі Сторін не буде письмово заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Цей договір також регулює і ті відносини, які фактично виникли між сторонами до його підписання з моменту фактичного початку надання послуг споживачам з постачання гарячої води та опалення з 01.11.2022 (пункт 9.6 договору).

На виконання умов договору між Компанією та Постачальником 27.12.2022 підписаний Акт наданих послуг з транспортування теплової енергії за листопад 2022 року.

Відповідно до вказаного акту, Компанія транспортувала теплову енергію в обсязі 44 398,758 Гкал на суму 13 737 863,70 грн з ПДВ.

Відповідно до виставленого Компанією рахунку на оплату № 620 від 27.12.2022 за листопад 2022 року Постачальник провів оплату декількома платежами на загальну суму 11 420 685,14 грн, а саме:

- згідно з платіжним дорученням № 101 від 06.12.2022 на рахунок Компанії перераховано 4 000 000,00 грн;

- згідно з платіжним дорученням № 169 від 14.12.2022 на рахунок Компанії перераховано 2 000 000,00 грн;

- згідно з платіжним дорученням № 180 від 15.12.2022 на рахунок Компанії перераховано 3 000 000,00 грн;

- згідно з платіжним дорученням № 59 від 10.01.2023 на рахунок Компанії перераховано 2 000 000,00 грн;

- згідно з протоколом - угодою заліком взаємних вимог від 27.12.2022 на суму 420 685,14 грн.

Залишок несплаченої суми станом на 08.02.2023 відповідно до виставленого рахунку № 620 від 27.12.2022 за листопад 2022 року складає 2 317 178,56 грн.

Також, за грудень 2022 року Компанія транспортувала теплову енергію в обсязі 67 724,092 Гкал на загальну суму 20 955 188,54 грн з ПДВ.

Відповідно до умов пункту 3.4 договору позивачем 13.01.2023 нарочно передано представнику відповідача два примірники підписаних Актів про надання послуг з транспортування теплової енергії за грудень 2022 на суму 20 955 188,54 грн із зазначенням обсягів протранспортованої теплової енергії - 67 724,092 Гкал та рахунок № 637 від 31.12.2022 за грудень 2022 від отримання яких представник відповідача відмовилась, про що було складено позивачем відповідний Акт.

Про факт отримання Акту про надання послуг з транспортування теплової енергії за грудень 2022 року та рахунку № 637 від 31.12.2022 за грудень на суму 20 955 188,54 грн свідчить оплата, яка була проведена частково Компанією декількома платежами на загальну суму 4 233 907,18 грн, а саме: відповідно до платіжної інструкції № 161 від 23.01.2023 на рахунок Компанії перераховано 4 000 000,00 грн; відповідно до платіжної інструкції № 207 від 27.01.2023 на рахунок Компанії перераховано 233 907,18 грн.

Станом на 08.02.2023 залишок несплаченої суми відповідно до виставленого рахунку № 637 від 31.12.2022 за грудень 2022 складає 16 721 281,36 грн.

З метою належного виконання умов договору позивачем 03.02.2023 повторно листом за вих. № 06/250 надіслано відповідачу два примірники підписаних Компанією Актів про надання послуг з транспортування теплової енергії за грудень 2022 року на суму 20 955 188,54 грн разом із рахунком № 637 від 31.12.2022 на суму 20 955 188,54 грн за грудень 2022 року.

Відповідно до розділу 6 «Обов`язки та відповідальність Сторін» договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Підпунктом 6.2.1 та 6.2.2 пункту 6.2 договору Постачальник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами, наданих Компанією Постачальнику та протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання Актів повернути Компанії один примірник Акту, належним чином оформленого зі свого боку.

Однак, порушуючи умови договору, відповідач здійснив оплату вартості наданих послуг з транспортування теплової енергії лише частково.

Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно з договором станом на дату звернення з позовом у справі № 917/227/23 за відповідачем рахується заборгованість за наданні послуги з транспортування теплової енергії в розмірі 19 038 459,92 грн (за листопад, грудень 2022 року).

Отже, зазначені вище фактичні обставини були встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 року у справі № 917/227/23, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 року та не потребують доказуванню згідно з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В межах справи № 917/227/23 суд встановив факт отримання відповідачем послуг за Договором, порушення «Полтаватеплоенерго» умов Договору в частині оплати отриманих послуг, суму невиконаного грошового зобов`язання та наявність підстав для нарахування на суму основної заборгованості інфляційних втрат і 3% річних.

Рішенням суду від 07.06.2023 у справі №917/227/23, зокрема, було стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 19 038 459,92 грн суми основного боргу, 18 537,43 грн інфляційних втрат за період 18.12.2022 - 08.02.2023 та 40 329,75 грн - 3 % річних за період з 18.12.2022 до 08.02.2023 та 286 459,90 грн судового збору.

Отже, суд погоджується з посиланням позивача що зазначена сума заборгованості є доведеною та не потребує доказування.

В подальшому, заборгованість за рішенням суду від 07.06.2023 по справі № 917/227/23, відповідачем була погашена частково, згідно з розрахунком позивача, борг за транспортовану теплову енергію згідно Договору, відповідно до прийнятого судом Рішення, відповідачем на рахунок позивача за листопад 2022 сплачено в такому розмірі:

- відповідно до платіжної інструкції №24/05/2024 №167578343_00000/17955 db3-403d-471a-a6cd-8879c391cec3 сплачено 26.05.2024 - 200 000,00 грн.;

- відповідно до платіжної інструкції №27/05/2024 №167578343_00000/17955db3-403d-471а-abcd-8879c391cec3 сплачено 28.05.2024 - 500 000,00 грн.;

- відповідно платіжної інструкції №30/05/2024 №167578367_00000/480ас35с-2сЬ3-430d-891d-7ef3f89b6bec сплачено 01.06.2024 -1 200 000,00 грн.

Станом на 10.06.2024 залишок боргу за транспортовану теплову енергію за листопад 2022 (відповідно до виставленого рахунку№°620 від 27.12.2022) складає - 417 178,56 грн та за грудень 2022 (відповідно до виставленого рахунку №°637 від 31.12.2022) складає - 16 721 281,36 грн.

В зв`язку з несвоєчасним виконанням зазначеного рішення суду позивачем нараховані:

за період з 09 лютого 2023 року по 25 травня 2024 року на суму боргу 2317178,56 грн, інфляційні втрати у розмірі 132 466,63 грн та 89 817,86 грн - 3 % річних;

за період з 26.05.2024 по 27.05.2024 на суму боргу - 2 117 178,56 грн нараховано 3 % річних у розмірі - 34,62 грн;

за період з 01.06.2024 по 10.06.2024 на суму боргу 1617178,56 грн нараховано 3% річних - 1325,56 грн;

за період з 01.06.2024 по 10.06.2024 на суму 417 178,56 грн нараховано 3% річних-341,95 грн;

за період з 09.02.2023 по 10.06.2024 на суму 16721281,36 грн. нараховано інфляційні втрати у розмірі 955908,95 грн. та 3% річних у розмірі 670 075,40 грн.

Таким чином, інфляційні втрати за період 09.02.2023 року - 10.06.2024 року за розрахунком позивача складають 1 088 375,58 грн та три проценти річних за період з 09.02.2023 по 10.06.2024 року складають 761595,39 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати послуг є підставою для нарахування визначених ст. 625 Цивільного кодексу України платежів, адже наявність передбачених у договорі обставин не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц.

З огляду на зазначені вище обставини, з ухваленням рішення від 07.06.2023 № 917/227/23 про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Тож кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем здійснений контррозрахунок 3% річних, інфляційних втрат, з огляду на проведені оплати за договором (а.с. 68-69).

Так, відповідно до контррозрахунку відповідача 3 % річних складає 76112,51 грн за загальний період з 09.02.2023 по 10.06.2024 та 1085192,22 грн інфляційних втрат за період з лютого 2023 по квітень 2024.

Суд приймає до уваги, що рішенням суду від 07.06.2023 по справі № 917/227/23 охоплюється період річних по 08.02.2023. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 09.02.2023 по 10.06.2024.

Отже, річні по справі № 917/968/24 нараховуються позивачем за наступний період з 09.02.2023 до моменту звернення з позовом до суду.

При перевірці розміру заявлених до стягнення позивачем 3% річних судом встановлено, що, зокрема, 3% річних за період з 26.05.2024 до 27.05.2024 позивач обраховує від заборгованості за зобов`язаннями листопада 2022 року в сумі 211 178,56 грн, тоді як заборгованість відповідача за вказаний період становила 2 117 178,56 грн, отже 3% річних необхідно обраховувати від суми 2 117 178,56 грн, а правильною сумою 3% річних за вказаний період є 347,08 грн; позивач обраховує 3% за зобов`язаннями листопада 2022 року за період з 01.06.2024 до 10.06.2024 року на розмір боргу 1 617 178,56 грн, тоді як 28.05.2024 відповідач сплатив 500 000,00 грн та 01.06.2024 сплатив 1 200 000,00 грн, отже і 3% річних необхідно обраховувати за цей період з огляду на проведені оплати відповідно від сум 1 617 178,56 грн та 417 178,56 грн.

При цьому, оплачені відповідачем платежі на суму 1 900 000,00 грн за рішенням суду №917/227/23 були відображені позивачем в позовній заяві (а.с. 2 зворот), але суму 3% річних позивач за період з 01.06.2024 до 10.06.2024 все одно обраховує від більшої суми 1617 178,56 грн., а не від 417 178,56 грн, що є необґрунтованим.

Таким чином, вищевказані оплати не були повністю враховані позивачем при складанні поданого суду 10.06.2024 разом з позовною заявою розрахунку позовних вимог.

З огляду на вказані обставини, судом було здійснено власний розрахунок 3 % річних, з урахування здійснених відповідачем проплат та норм чинного законодавства та встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 761 112,52 грн, а саме:

за період з 09 лютого 2023 року по 25 травня 2024 року на суму боргу 2317178,56 грн (зобов`язання листопада 2022) 3 % річних складають 89 817,86 грн;

за період з 26.05.2024 по 27.05.2024 на суму боргу - 2 117 178,56 грн (зобов`язання листопада 2022) 3 % річних складають 347,08 грн;

за період з 28.05.2024 по 31.05.2024 на суму боргу - 1617178,56 грн (зобов`язання листопада 2022) 3 % річних складають 530,22 грн;

за період з 01.06.2024 по 10.06.2024 на суму боргу 417 178,56 грн (зобов`язання листопада 2022) 3 % річних складають 341,95 грн;

за період з 09.02.2023 по 10.06.2024 на суму боргу 16 721 281,36 грн (зобов`язання грудня 2022) 3 % річних складають 670 075,40 грн.

Отже, позивачем було обґрунтовано нараховані 3% річних в сумі 761 112,52 грн.

За таких обставин, заперечення відповідача з приводу невірно визначеного розміру 3% річних судом визнаються обґрунтованими, а контррозрахунок відповідача відповідає розрахунку, зробленому судом.

Позивач також просить стягнути інфляційні витрати в розмірі 1 088 375,58 грн. за період з лютого 2023 по квітень 2024.

При вирішення позову в цій частині вимог судом враховується наступне.

Інфляційні втрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 1 088 375,58 грн (за період з лютого 2023 по квітень 2024 на 2317178,56 грн боргу 132466,63 грн; за період з лютого 2023 по квітень 2024 на 16721281,36 грн боргу 955908,95 грн), суд дійшов висновку, що період їх нарахування та розмір є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства України, та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно заявленого позивачем розміру інфляційних витрат не приймаються, оскільки при перевірці судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Перевірка правильності розрахунків інфляційних витрат та 3 % річних проводилась за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «ЛІГА:ЗАКОН».

Отже, згідно з перерахунком, здійсненим судом, нарахування 3% річних є правомірним на загальну суму 761 112,52 грн; інфляційні є правомірною на загальну суму 1 088 375,58 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних відхиляються за їх безпідставністю.

Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог судом також приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ч.1 ст.129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України (ч.1 ст.326 ГПК України).

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

У справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Як свідчить наданий позивачем відзив на позовну заяву та доводи, викладені у клопотанні про зупинення провадження у справі, відповідач фактично не погоджується з рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1976 від 27.12.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області»

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.11.2024 у справі № 917/227/23 суд відмовив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 149-150) https://reyestr.court.gov.ua/Review/123011282 набрала законної сили 12.11.2024.

Дана ухвала відповідно до приписів ч.1 ст.235 ГПК України набрала законної сили негайно після її оголошення, тобто 12.11.2024.

В той же час оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 у справі №917/227/23, яке набрало законної сили, встановлено факт наявності у «Полтаватеплоенерго» основної заборгованості у розмірі 19 038 459,92 грн, при цьому її повне погашення відповідачем не відбулось, відтак наявні правові підстави для нарахування за вказаний позивачем період 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У контексті викладеного, суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на тому, що заборгованість, яка виникла по укладеному договору та на яку нараховані 3% річних і інфляційні втрати розраховані позивачем на підставі протиправного рішення, яке оскаржується в суді, оскільки зазначене не звільняє відповідача від наслідків порушення відповідного зобов`язання, встановленого рішенням суду №917/227/23 від 07.06.2023, яке набрало законної сили, зокрема, шляхом сплати сум, передбачених ч.2 статті 625 ЦК України.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 79 ГПК України передбачає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 126, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно та підлягають стягненню з відповідача в сумі 22193,86 грн витрат по сплаті судового збору (згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовано коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Керуючись статями 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, 1 088 375,58 грн інфляційних втрат; 761 112,52 грн 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 193,86 грн.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.12.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Пушко