ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/948/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Ясени"

до відповідача Приватного підприємства "Виробничо - конструкторське об`єднання "МААНС"

про стягнення заборгованості в сумі 61 552,13 грн

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Кравченко С.І. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Рівненської області 14.10.2024 надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "Ясени" до відповідача Приватного підприємства "Виробничо - конструкторське об`єднання "МААНС" про стягнення заборгованості в сумі 61552,13 грн.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 06-М-220217/1 від 17.02.2022 в частині повідомлення про готовність товару до (передачі) відвантаження.

15.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що 21.01.2022 ПП "ВКО "МААНС" повідомило Селянське (фермерське) господарство "Ясени" про готовність товару, направивши фотографії у вайбері, а також лист засобами поштового зв`язку. Посилаючись на п. 2.1 договору поставки № 06-М-220217/1 від 17.02.2022 вказує, що поставка товару здійснюється на умовах самовивозу на складі постачальника, а відтак, покупець мав вжити заходів щодо отримання виготовленого та готового до поставки товару, проте такий обов`язок позивачем виконаний не був.

22.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить суд врахувати, що надсилання фотографій у вайбері не може бути підтвердженням належного повідомлення про готовність замовленого товару до відвантаження, оскільки не можливо ідентифікувати пристрій з якого надіслано фотографії та відсутні розпізнавальні дані металевої конструкції та колеса, зображених на фотографіях. Крім того, відповідач надав копію описа вкладення документів у цінний лист з повідомленням та копію конверта з штемпелем поштового відділення за 21.02.2022, яким нібито направлено повідомлення ПП "ВКО "МААНС" про готовність замовленого товару до відвантаження (лист вих. № 251/1 від 21.02.2022) на адресу С(Ф)Г "Ясени". Однак, у відповіді на вимогу від 04.09.2024 не повідомлялось про направлення 21.02.2022 на адресу С(Ф)Г "Ясени" листа вих. № 251/1 від 21.02.2022. Представник позивача зазначає, що на конверті та в описі вкладення адресою С(Ф)Г "Ясени" зазначено м. Оріхів, але зміна юридичної адреси з с. Мирне на м. Оріхів відбулось лише 17.04.2024. Опис вкладення в порушення п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, не містить номеру поштового відправлення. Станом на 21.02.2022 рік не існувало марки літерним номіналом "U". Марка з літерним номіналом "U" була випущена Укрпоштою лише 15.07.2022 у зв`язку з відмовою національного оператора від застосування на знаках поштової оплати номіналу "V". А марка з літерним номіналом "U" "Писанка" наклеєна на конверті введена в обіг лише 27.09.2022. Представник позивача вважає, що проставлення поштового штампа на марці "U" з датою 21.02.2022 можливе лише шляхом фальсифікації відбитку штампа.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.10.2024 позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "Ясени" залишено без руху. Встановлено Селянському (фермерському) господарству "Ясени" строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: належним чином завірених копій письмових доказів - додатків до позовної заяви, а саме: копії реєстраційних документів С(Ф)Г "Ясени", копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача, копії договору поставки № 06-М-220217/1 від 17.02.2022, копії специфікації поставки № 1 від 17.02.2022, копії рахунку на оплату № 31 від 21.02.2022, копії повідомлення про розірвання договору та вимогу повернення передплати вих.№ 09/09-1 від 09.09.2024, копії відповіді на вимогу вих. № 845 від 24.09.2024 з додатками.

Ухвалою суду від 01.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 27.11.2024.

15.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зокрема просить поновити процесуальний строк для її подачі.

27.11.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 27.11.2024 розгляд справи відкладено на 12.12.2024.

11.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника в щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 12.12.2024 розгляд справи відкладено на 26.12.2024.

26.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 26.12.2024 відмовлено Приватному підприємству "Виробничо - конструкторське об`єднання "МААНС" у задоволенні клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 26.12.2024 представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та просив їх задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак 26.12.2024 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з внутрішнім розпорядженням керівника, що унеможливлює участь представника відповідача у судовому засіданні.

Суд розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями відповідача, однак представник не скористався можливістю подати будь- які докази.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Явка представників сторін у судове засідання 26.12.2024 обов`язковою не визнавалася.

За таких обставин, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

17.02.2022 між Селянським (фермерським) господарством "Ясени" (далі - позивач/покупець) та Приватним підприємством "Виробничо - конструкторське об`єднання "МААНС" (далі - відповідач/постачальник) укладено договір поставки № 06-М-220217/1 (далі - договір), яким передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця сільськогосподарську техніку, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити її вартість.

Поставка товару за даним договором здійснюється постачальником на умовах EXW (склад постачальника - Україна, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Грушевського 28) відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Сторони можуть змінювати умови (базис) поставки товару (п.2.1 договору).

Постачальник повідомляє покупця про готовність товару до відвантаження за 3 робочих дні, покупець зобов`язаний прийняти товар протягом 3 робочих днів з дня отримання повідомлення (п.2.3 договору).

Ціна товару визначається постачальником, узгоджується з покупцем і вказується у відповідному рахунку, видатковій накладній та/або у специфікації (п.3.1 договору).

Розрахунок за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника у порядку 100% попередньої оплати протягом двох банківських днів з дня виставлення рахунку на оплату (п.3.3 договору).

Відповідно до специфікації поставки № 1 до договору від 17.02.2022 постачальник зобов`язується поставити покупцю товар "Візок МААНС - 16.04.001 одноосний для транспортування жниварки" вартістю 165 165,00 грн. Строк поставки - до 31.03.2022 (за умови повного розрахунку за товар).

На виконання умов договору позивачем оплачено рахунок на оплату № 31 від 21.02.2022, виставлений відповідачем, на суму 165 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 167 від 21.02.2022.

За твердженнями позивача, ПП "ВКО "МААНС" у строк до 31.03.2022 не повідомило С(Ф)Г "Ясени" про готовність товару до передачі.

09.09.2024 С(Ф)Г "Ясени" направило відповідачу повідомлення вих. № 09/09-1 про розірвання договору та повернення передплати.

19.09.2024 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок С(Ф)Г "Ясени" кошти в розмірі 165 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 503.

Однак, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині повідомлення про готовність товару до (передачі) відвантаження, а відповідно і строків поставки, позивач нарахував 49 072,27 грн інфляційних втрат та 12 479,86 грн 3% річних.

Вказані підстави зумовили звернення позивача з даним позовом до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір поставки (стаття 712 ЦК України, стаття 265 ГК України). Загальні умови поставки визначаються ГК України, ЦК України, а також до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору постачальник приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від постачальника її передачі.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Загалом сума коштів попередньої оплати на яку не було відповідачем передано товар становить 165 000,00 грн.

У п.6.1.договору сторони передбачили, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного договору, сторона несе відповідальність, визначену даним договором та/або чинним в Україні законодавством.

Судом встановлено, що сторонами в договорі не обумовлено розмір процентів річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами або ж відповідальність за не виконання умов договору в частині порушення строків поставки товару.

Відповідно до частини третьої статті 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина друга статті 536 цього Кодексу - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою статті 625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані до стягнення три відсотки річних за користування відповідачем його коштами, сплаченими як попередньої оплати у розмірі 165 000,00 грн, у період з 01.04.2022 по 18.09.2024, за який так і не був поставлений товар.

Суд, здійснивши перевірку за допомогою онлайн - системи "Ліга - Закон" наданого позивачем розрахунку 12 479,86 грн 3% річних, встановив, що при заявлених 12 479,86 грн 3% річних стягненню підлягає 12 222,89 грн.

Відповідач власного контррозрахунку відсотків за користування чужими коштами не подавав.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 49 072,27 грн.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням інфляційних втрат, за змістом статті 625 ЦК України, є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Оскільки судом задоволена позовна вимоги про стягнення 3% річних за користування відповідачем грошовими коштами позивача із застосуванням ч.2 ст. 625 ЦК України, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат, правовою підставою якої є ця ж правова норма, також підлягає задоволенню.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, визнано його арифметично правильним, тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат на суму 49 072,27 грн підлягає задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про вчасне повідомлення позивача про готовність товару до відвантаження, судом встановлено наступне.

Відповідачем, як доказ направлення повідомлення про готовність товару до відвантаження, долучено роздруківку листування у вайбері від 21.02.2022.

Проте, суд враховує, що з поданої представником позивача роздруківки не можливо встановити відправника та отримувача інформації, оскільки з них не вбачається номерів телефону абонентів.

Суд акцентує увагу на тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Крім того, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що роздруківка переписки в месенджері (в т.ч. у вайбері) не є належним доказом у даній справі.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.12.2019 у справі № 922/788/19.

Також відповідачем долучено копію опису вкладення документів у цінний лист з повідомленням та копію конверту з поштовим штемпелем АТ "Укрпошта" від 21.02.2022.

Суд критично оцінює зазначений доказ, оскільки на копії конверту наявна поштова марка з літерним номіналом "U", яка введена в обіг 15.07.2022 згідно інформації з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта" https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57697-ukrposhta-vipustila-arkushi-vlasna-marka-z-novim-liternim-nominalom-u.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач довів обґрунтованість розміру позовних вимог, натомість відповідач зазначеного не спростував.

Висновки суду.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача 12 222,89 грн 3% річних, 49 072,27 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню. В частині стягнення 256,97 грн 3% річних слід відмовити

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3015,35 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Виробничо - конструкторське об`єднання "МААНС" (35705, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Грушевського, 28, ) на користь Селянського (фермерського) господарства "Ясени" (70560, Запорізька обл., Пологівський р-н., м. Оріхів, вул. Шевченка, 25, кв.3, ) 12 222 (дванадцять тисяч двісті двадцять дві) грн 89 коп 3% річних, 49 072 (сорок дев`ять тисяч сімдесят дві) грн 27 коп інфляційних втрат та 3 015 (три тисячі п`ятнадцять) грн 35 коп судового збору.

3. Відмовити в частині стягнення 256,97 грн 3% річних.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2024 року.

Суддя А.І.Мовчун