ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2024 р. Справа№ 910/5829/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 16.12.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 (дата підписання рішення 01.08.2024)

у справі №910/5829/24 (суддя С. М. Мудрий)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп»

про стягнення 3 104 252,31 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» (далі, відповідач) про стягнення 3 104 252,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не здійснено поставку позивачу товару за укладеним Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 28.11.2022, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 247 452,31 грн та штраф у розмірі 856 800,00 грн на підставі пункту 7.5. Договору.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Евраз Груп» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» пеню в розмірі 2 247 452,31 грн, штраф у розмірі 856 800,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 46 563,78 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведений, а відповідачем не спростований факт порушення ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» умов Договору в частині здійснення поставки товару, що є підставою для застосування до відповідача відповідальності за порушення Договору на підставі пункту 7.5. Договору у вигляді стягнення пені та штрафу.

Місцевий господарський суд відхилив посилання відповідача на настання для нього у зв`язку з потраплянням боєприпасів та їх уламків внаслідок бойових дій в трансформаторну підстанцію, що належить ПАТ «Білоцерківська теплоелектроценталь», тобто пошкодження трансформаторної підстанції ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», форс-мажорних обставин, у зв`язку з чим, на думку відповідача, є підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» було повідомлено позивача про неможливість виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили з порушенням пункту 8.2. Договору, у зв`язку з чим відповідно до пункту 8.3. Договору відповідач позбавлений права посилатися на вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Крім того, суд зазначив, що укладений між сторонами Договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 28.11.2022 укладений між сторонами під час війни.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, 16.08.2024 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до такого:

- при розгляді справи суд не в повній мірі дослідив форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач при викладенні своїх аргументів (пошкодження енергосистеми через ракетні обстріли - під час падіння уламків виникла пожежа трансформаторної підстанції ПрАТ «Білоцерківської ТЕЦ», яка подає електричну енергію в місці виробництва (промислових потужностей) відповідача), та безпосередній вплив цих обставин на своєчасне виконання договірних зобов`язань по Договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 28.11.2022 з боку відповідача. Під час розгляду справи відповідачем було надано докази про настання та існування форс-мажорних обставин, а саме листом від 28.02.2023 №2802/003-23 відповідач проінформував позивача про ускладнення, які виникають в ході виконання зобов`язань за Договором, а також про наявність обставин, що впливають на строки поставки товарів. Цим самим листом від 28.02.2023 №2802/003-23 відповідач повідомив позивача, про те, що ним було подано заяву до Торгово-промислової палати України щодо отримання сертифікату про настання форс-мажорних обставин. Таким чином, відповідач своєчасно повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, але всупереч умовам договору, ігноруючи офіційне повідомлення відповідача, позивач направив до АТ «Укрбудінвестбанк» вимогу про сплату гарантійного платежу;

- факт настання для відповідача форс-мажорних обставин за Договором підтверджується сертифікатом Київської ТПП №3000-23-3544, актами про пожежу від 16.12.2022 та 17.12.2022 із зазначенням об`єкту пожежі - трансформаторна підстанція, актом №175 від 11.01.2023 комісії обстеження будівель, споруд, об`єктів, обладнання, установок зруйнованих, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації на території ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», яким зафіксовано факт заподіяної шкоди у зв`язку із ракетним ударом;

- при розгляді справи поза увагою суду залишився лист №ТОВВИХ-24-580 від 12.01.2024, яким позивач запропонував відповідачу у зв`язку з закінченням строку дії Договору та відсутністю поставок товарів укласти Додаткову угоду про припинення зобов`язань за Договором та до листа додав проєкт цієї додаткової угоди. Відповідач зі свого боку погодився на пропозицію позивача та листом №2301/001-24 від 23.01.2024 надав свою згоду на укладання такої додаткової угоди, на підтвердження своїх намірів підписав два екземпляри додаткової угоди за проектом, який надав позивач, та відповідь листом з повідомленням засобами «Укрпошти» направив позивачу (трекінг листа 011). Однак під час розгляду справи судом першої інстанції ця додаткова угода не була врахована при розгляді та прийнятті рішення у справі. Відповідач, підписавши таку додаткову угоду, та знаючи, що позивач отримав зазначені документи, правомірно вважав, що у зв`язку з доведеними обставинами форс - мажору та підписанням Додаткової угоди сторони досягли взаєморозуміння, не мають одна до одної претензій, у тому числі щодо штрафних санкцій та пені. У матеріалах справи відсутні докази, що позивач після того, як зробив пропозицію укладання додаткової угоди на розірвання Договору та після отримання підписаної додаткової угоди, письмово повідомив відповідача про відмову щодо свого наміру розірвати Договір. Відповідач вважає, що додаткова угода у даному випадку має істотне значення для вирішення питання у цій справі та вказує на неправомірність застосування штрафних санкцій до відповідача;

- однією із обставин щодо необґрунтованості нарахування штрафних санкцій, яка не досліджувалася судом є те, що позивач листом №ТОВВИХ-23-11851 від 28.08.2023 (міститься у матеріалах справи, наданий позивачем) звернувся до відповідача стосовно надання нового орієнтовного графіку відвантаження товару через те, що строки поставки відтерміновано через форс-мажорні обставини, про які відповідач повідомляв у своїх листах. Відповідач листом від 31.08.2023 №3108/001-23 надав орієнтовний графік відвантаження товару, а також листом від 30.11.2023 №3011/001-23 відповідач надав ще один орієнтовний графік на частину відвантаження товару. Відповідно до умов пункту 14.9. Договору, який погоджено та підписано сторонами, листи з новим орієнтовним графіком поставки від 31.08.2023 №3108/001-23, від 30.11.2023 №3011/001-23 є офіційними та узгоджені сторонами до виконання умов нового графіку поставки (позивачем під час розгляду судової справи зазначені обставини не спростовані);

- позивач при розрахунках штрафних санкцій та пені по попередньому графіку поставки (який втратив свою силу через погодження у листах нового графіку поставки товару) помилково зазначає кінцеву дату розрахунку 25.02.2024, що є некоректним, оскільки остання партія поставки товару за новим погодженим графіком в листі від 30.11.2023 №3011/001-23 повинна була відбутися 27.08.2023. Отже, позивач невірно обрахував період прострочення з поставки товару.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

24.10.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на такому:

- ТОВ «НВП «Евраз Груп», подавши свою тендерну пропозицію, самостійно прийняло рішення та, відповідно, повністю і беззаперечно погодилося з усіма умовами, що вказані в проекті договору, в тому числі зі строком поставки товарів та, відповідно, наслідками неналежного виконання/невиконання своїх зобов`язань за Договором;

- надання відповідачем позивачу Сертифікату Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин є обов`язковим, однак такий сертифікат не є безумовною підставою для їх урахування іншою стороною зобов`язання. Жоден отриманий від ТОВ «НВП «Евраз Груп» лист не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України відповідач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за договором в узгоджені строки;

- у відповідності до сертифікату Київської торгово-промислової палати від 11.08.2023 №17/13-4/780 дата настання обставин непереборної сили - 16.12.2022. Проте, відповідачем самостійно в апеляційній скарзі вказується про направлення повідомлення про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) лише 28.02.2023. Таким чином, відповідачем несвоєчасно направлено повідомлення про неможливість виконання прийнятих за Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, що позбавляє відповідача права посилатися на таку обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання. Більше того, у листі від 11.04.2023 №1104/001-23 (надавався разом з позовною заявою) відповідач як на підставу неможливості своєчасного виконання зобов`язання за Договором посилається на несвоєчасну поставку комплектуючих для блоку керування підігрівачем з Європи, а не на обставини, пов`язані зі збройною агресією рф та введенням на території Україні воєнного стану;

- обставини, пов`язані з реалізацією позивачем свого права на отримання суми за банківською гарантією, яке є способом забезпечення виконання зобов`язання за Договором, не стосуються предмету доказування у даній справі №910/5829/24;

- надане апелянтом листування між сторонами та проєкт угоди про припинення зобов`язання за Договором свідчить лише про проведення сторонами переговорного процесу та не підтверджує чітке й однозначне припинення таких зобов`язань, оскільки обома сторонами відповідна угода в повному обсязі погоджена та підписана не була.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» у судовій справі №910/5829/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: ОСОБА_1, судді: Сибіга О.М., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи №910/5829/24.

19.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5829/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі № 910/5829/24 залишено без руху та зазначено, що протягом десяти днів з дня доставлення даної ухвали, ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» має право усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору.

04.10.2024 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків, відповідно до якої скаржник, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 у справі № 910/5829/24 надає суду докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.11.2024.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 №3195/0/15-24 суддю Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звільнено у відставку.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/759/24 від 11.11.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5829/24.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І., розгляд справи №910/5829/24 призначено на 16.12.2024.

У судовому засіданні 16.12.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 16.12.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

28.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» (постачальник) укладено Договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № (далі, Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця Печі непобутового призначення (підігрівачі газу типу ПГ-5) код згідно ЄЗС ДК-021:2015-42340000-1 (далі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору (далі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації (пункт 1.2. Договору).

У відповідності до пункту 1.3. Договору постачальник гарантує, що товари: належать йому на праві власності; не перебувають під забороною відчуження; не перебувають під арештом; не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань; країною походження (виробником) товару(-ів) не є російська федерація або республіка білорусь.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору передбачено, що ціна за одиницю товару наведена у специфікації. Загальна ціна цього договору на дату підписання становить 12 240 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 040 000,00 грн. Загальна ціна Договору визначається загальною ціною товарів, вказаних у специфікації до цього Договору.

За змістом пункту 5.1. Договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Постачальник повинен одночасно з товаром передати покупцю документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до цього договору та чинного законодавства України.

Право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною (пункт 5.6. Договору).

Згідно з пунктом 5.8. Договору датою поставки товарів за цим договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13. Договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі таких документів: видаткової накладної; документу про підтвердження якості товарів на кожну одиницю (або партію) товару - паспорт на виріб; документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на товар - паспорт на виріб; товарно-транспортної накладної; рахунку-фактури.

Пунктом 5.13. Договору передбачено, що приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі акту приймання товарів за кількістю та якістю.

Відповідно до Специфікації (додаток 1 до Договору) строк поставки товарів визначається кількістю календарних днів з дати укладення договору та становить:

- для товарів у кількості 5 шт. - 150 календарних днів з дати укладення договору;

- для товарів у кількості 4 шт. - 180 календарних днів з дати укладення договору;

- для товарів у кількості 4 шт. - 270 календарних днів з дати укладення договору.

Таким чином, ураховуючи умови Договору та додатків до нього, останнім днем поставки товарів є:

- для товарів у кількості 5 шт. - 27.04.2023;

- для товарів у кількості 4 шт. - 29.05.2023 (оскільки 27.05.2023 є вихідним днем);

- для товарів у кількості 4 шт. - 25.08.2023.

Відповідно до пункту 6.3.1. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Відповідно до пункту 7.5. Договору за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 (тридцять) календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено.

Пунктом 12.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 29 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Закінчення терміну (строку) дії цього договору не звільняє сторін від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 12.2. Договору).

Позивачем зазначено, що постачальником не здійснено поставку товарів, чим прострочено виконання зобов`язання, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 247 452,31 грн та штраф у розмірі 856 800,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензіями №1-№3 щодо сплати штрафних санкцій за непоставку товару згідно Договору, однак такі претензії були залишені відповідачем без задоволення.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на настання форс-мажорних обставин, які спричинені військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило здійснення поставки товару позивачу у строки, встановлені Договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Судом установлено, що ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» у погоджені сторонами у Специфікації (додатку 1 до Договору) строки не здійснило поставку товарів позивачу, а тому відповідач вважається таким, що прострочив поставку товару в кількості 5 шт. з 28.04.2023, у кількості 4 шт. з 30.05.2023, у кількості 4 шт. з 26.08.2023.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем та судом першої інстанції було невірно визначено дату початку прострочення з поставки, оскільки не враховано, що позивач листом №ТОВВИХ-23-11851 від 28.08.2023 (том 1, а.с. 96) звернувся до відповідача стосовно надання нового орієнтовного графіку відвантаження товару через те, що строки поставки відтерміновано через форс-мажорні обставини, про які відповідач повідомляв у своїх листах. Відповідач наголошує на тому, що листом від 31.08.2023 №3108/001-23 (том 1, а.с. 97) надав орієнтовний графік відвантаження товару в кількості 13 штук, а також листом від 30.11.2023 №3011/001-23 (том 1, а.с. 98) відповідач надав ще один орієнтовний графік на частину відвантаження товару.

Відповідач вважає, що відповідно до умов пункту 14.9. Договору, який погоджено та підписано сторонами, листи з новим орієнтовним графіком поставки від 31.08.2023 №3108/001-23, від 30.11.2023 №3011/001-23 є офіційними та узгоджені сторонами до виконання умов нового графіку поставки, а попередній графік поставки, відповідно, втратив свою силу.

Зазначені доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки позивач у листі №ТОВВИХ-23-11851 від 28.08.2023 не вказує, що строки поставки товару відтерміновано через форс-мажорні обставини. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» зазначає про кількість днів, на які відповідачем станом на 28.08.2023 прострочено поставку товарів й фактично просить відповідача повідомити про орієнтовні графіки відвантаження такого товару, що не є тотожним пропозиції про внесення змін до договору в частині визначення строків поставки.

Водночас, відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з пунктом 14.1. Договору всі зміни і доповнення до цього Договору вносяться шляхом укладення відповідної додаткової угоди до Договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору.

Однак, матеріали справи не містять підписаної сторонами додаткової угоди в частині зміни графіку поставки товарів.

У зв`язку з наведеним безпідставними є доводи скаржника щодо узгодження сторонами іншого, ніж був узгоджений у додатку 1 до Договору, графіку поставки.

В апеляційній скарзі відповідач також наголошує на неврахуванні судом першої інстанції як доказів листа позивача №ТОВВИХ-24-580 від 12.01.2024 (том 1, а.с. 169-170), яким він запропонував відповідачу у зв`язку з закінченням строку дії Договору та відсутністю поставок товарів укласти Додаткову угоду про припинення зобов`язань за Договором і долучив до неї проєкт такої угоди та листа відповідача №2301/001-24 від 23.01.2024 (том 1, а.с. 165-166), яким він надав свою згоду на укладання такої додаткової угоди та підписав запропонований позивачем проєкт угоди про припинення Договору. На думку відповідача підписанням Додаткової угоди про припинення Договору сторони досягли взаєморозуміння, не мають одна до одної претензії, у тому числі щодо штрафних санкцій та пені.

Колегія суддів враховує те, що між сторонами дійсно здійснювалось листування з приводу можливості припинення зобов`язань за домовленістю сторін шляхом укладення угоди про припинення зобов`язань за договором. Однак, матеріали справи не містять як доказу угоди про припинення зобов`язань за договором, підписаної у двосторонньому порядку сторонами спору, з якої суд міг би встановити дату припинення господарських зобов`язань.

У матеріалах справи міститься лист відповідача №2301/001-24 від 23.01.2024, в якому останній лише повідомляє про готовність укласти таку Угоду без нарахування штрафних санкцій, при цьому у додатках до даного листа не зазначено про направлення підписаного зі сторони відповідача примірника угоди, запропонованої позивачем. Із долучених відповідачем до матеріалів справи фіскальних чеків АТ «Укрпошта» (том 1, а.с. 167) також неможливо встановити зміст відправлень на адресу позивачу та чи дійсно позивачу направлявся підписаний зі сторони відповідача примірник угоди про припинення Договору.

У будь-якому випадку, як уже зазначалося, всі зміни і доповнення до Договору є дійсними з моменту укладення відповідної додаткової угоди до Договору, яка у матеріалах справи відсутня.

Згідно з положеннями частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, у пункті 7.5. Договору сторони погодили, що за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 (тридцять) календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Враховуючи те, що відповідач не поставив позивачу товар у погоджені Договором строки, суд погоджується з визначеним позивачем періодом прострочки та наданим розрахунком, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 2 247 452,31 грн за прострочення з поставки товару на суму 4 707 692,28 грн за період з 28.04.2023 по 27.10.2023, за прострочення з поставки товару на суму 3 766 153,85 грн за період з 30.05.2023 по 29.11.2023, за прострочення з поставки товару на суму 3 766 153,87 грн за період з 26.08.2023 по 25.02.2024 та штрафу в розмірі 856 800,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи судом першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що невиконання ним господарського зобов`язання з поставки товару сталося у зв`язку з настанням для відповідача форс-мажорних обставин: пошкодження внаслідок бойових дій трансформаторної підстанції ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», яка подає електричну енергію в місці виробництва (промислових потужностей) відповідача, що мало безпосередній вплив на своєчасне виконання зобов`язань згідно Договору.

Колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, відхиляє посилання скаржника на наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання господарського зобов`язання на підставі пункту 8.1. Договору та з цього приводу зазначає таке.

Згідно статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 Цивільного кодексу України).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, наведено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого:

- статтею 14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21), адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Станом на дату прийняття даної постанови строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений до 07.02.2025.

Правовідносини сторін за Договором у випадку впливу обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) врегульовані розділом 8 Договору.

За змістом пунктів 8.1. - 8.2. Договору жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов цього договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України та/або відповідним документом виданим уповноваженим органом країни виробника товару, де виникли дані обставини.

Сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин (пункт 8.4. Договору).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти наявність вказаних обставин та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у пункті 5.63. постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Так, згідно з пунктом 8.3. Договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України / відповідного документу уповноваженого органу країни виробника товару, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з подіями, які мали вплив на строк виконання Договору, відповідач відповідно до підпункту 6.3.6. пункту 6.3. Договору негайно письмово листом від 28.02.2023 №2802/003-23 (том 1, а.с. 79) проінформував позивача про ускладнення, які виникають в ході виконання зобов`язань за договором, а також про наявність обставин, що впливають на строки поставки товарів.

Зі змісту листа вих. №2802/003-23 від 28.02.2023 вбачається, що ТОВ «НВП «Евраз груп» повідомляє позивача про наступне: «через затримки поставки комплектуючих та наявні надзвичайні обставини у вигляді значних відключень електропостачання в період з листопада 2022 р. по лютий 2023 р. наше підприємство було змушене знизити темпи виробництва обладнання. Додатково повідомляємо Вам, що під час повітряних тривог, для збереження життя та здоров`я персоналу, роботи теж призупиняються та продовжуються вже після того, як загроза минула. Призупинення виробництва, на жаль, несе за собою зміщення термін поставки обладнання. Додатково повідомляємо Вам про те, що нами було подано заяву до «Торгово-промислової палати України» на отримання сертифікату про настання форс-мажорних обставин.».

Також у матеріалах справи міститься лист відповідача вих.№1108/001-23 від 11.08.2023 (том 1, а.с 89-90), адресований позивачу, в якому ТОВ «НВП «Евраз груп» наголошує на тому, що листом вих. №2802/003-23 від 28.02.2023 повідомляло позивача про настання форс-мажорних обставин та про подання до ТПП України заяви про отримання сертифікату. До листа вих.№1108/001-23 від 11.08.2023 відповідач долучив сертифікат Київської Торгово-Промислової палати №17/13-4/780 від 11.08.2023.

Із наданого відповідачем сертифікату Київської Торгово-Промислової палати №17/13-4/780 від 11.08.2023 (том 1, а.с. 91-93) вбачається, що форс-мажорними обставинами щодо обов`язку відповідача виготовити та передати у власність товари відповідно до Договору є військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, неможливість відновлення господарської діяльності ТОВ «НВП «Евраз груп» у зв`язку з відсутністю електропостачання на місці виробництва за адресою: Україна, 09108, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 87-А та 87-К через потрапляння боєприпасів та їх уламків внаслідок бойових дій в трансформаторну підстанцію, що належить ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль». Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - з 16.12.2022, дата закінчення - тривають на 11.08.2023.

Тобто обставини, на які посилається відповідач як на форс-мажорні (відсутність електропостачання через потрапляння боєприпасів у трансформаторну підстанцію ПАТ Білоцерківська теплоелектроцентраль») мали місце з 16.12.2022, що підтверджується як сертифікатом, так і наявними у матеріалах справи актами про пожежу відділу організації профілактичної роботи Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області від 16.12.2022 та від 17.12.2022 (том 1, а.с. 171, 172).

Однак, відповідач не надав жодних документів та доказів на підтвердження того, чому повідомлення іншої сторони Договору (відповідача) про наявність форс-мажорних обставин було здійснено лише 28.02.2023, тобто із пропуском 10-ти денного строку, встановленого пунктом 8.2. Договору, більш ніж через два місяці з дати їх настання.

Таким чином, ураховуючи положення пункту 8.3. Договору, наведену практику суду касаційної інстанції з приводу наслідків неповідомлення або несвоєчасного повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки позивач вчасно не повідомив іншу сторону про виникнення форс-мажорних обставин, він у даному випадку позбавлений права посилатися на вищевказану обставину як на підставу, що звільняє його від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Крім того, Договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 28.11.2022 укладений між сторонами під час воєнного стану та після того, як країна агресор російська федерація у жовтні 2022 року почала здійснювати постійні обстріли об`єктів енергетики України, що є загальновідомою обставиною, а тому відповідач при підписанні Договору з визначеними умовами щодо строків поставки товару мав урахувати ризики, які могли виникнути під час його виконання та пов`язані з обстрілами енергетичних об`єктів.

Таким чином, доводи скаржника про своєчасне повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин спростовуються матеріалами справи, а наведені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не звільняють останнього від обов`язку сплатити штрафні санкції за непоставку товару у визначені Договором строки.

Отже, відповідач наведених у позові обставин та висновків суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростував.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову в даній справі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5829/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Евраз Груп».

Матеріали справи №910/5829/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.12.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко