ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" грудня 2024 р. Cправа №902/961/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за відсутності представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", м.Київ

до фізичної особи ОСОБА_1 , м.Немирів Вінницького району Вінницької області

про стягнення 324864,60 грн заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 324864,60 грн заборгованості, нарахованої у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно з умовами укладеного між сторонами договору про надання кредиту №476710-КС-004 від 09.11.2023, а саме: 75000,00 грн - основного боргу, 238614,60 грн - заборгованості за процентами та 11250,00 грн - заборгованості за комісією.

Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження в справі №902/961/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.11.2024.

Ухвалою суду від 05.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/961/24 до судового розгляду по суті на 12.12.2024.

На визначену судом дату, 12.12.2024, сторони не з`явились, водночас позивач в заяві б/н від 12.12.2024 (вх. канц. суду №01-34/12316/24 від 12.12.2024) просив розгляд справи №902/961/24 провести без участі його представника.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про надіслання примірника ухвали від 05.11.2024 на адресу місцезнаходження останнього, повідомлену в листі Немирівської міської ради (органу реєстрації місця проживання) №03-34-2304 від 09.09.2024 (а.с.42). Натомість поштове повідомлення (лист з ухвалою суду від 23.09.2024) було повернуто оператором поштового зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с.68).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2021 у справі №910/1487/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Враховуючи наведене, неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому справа розглянута за відсутності учасників справи.

Також, беручи до уваги те, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, 12.12.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

В матеріалах справи міститься договір про надання кредиту №476710-КС-004 від 09.11.2023 (далі - Договір) (а.с.12-13), за умовами якого позивач (далі - Кредитодавець) надає Фізичній особі-підприємцю Ульянову Владиславу Валентиновичу (далі - Позичальник) грошові кошти в розмірі 75000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

В цьому ж пункті визначено такі істотні умови Договору:

- тип кредиту: кредит;

- строк кредиту: 24 тижні;

- стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована;

- знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012667, фіксована;

- комісія за надання кредиту: 11250,00 грн;

- загальний розмір наданого кредиту: 75000,00 грн;

- термін дії Договору: до 25.04.2024;

- орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 195000,00 грн;

- цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3. Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п.3 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.1 Договору.

Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3 Договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.1 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що Кредитодавець надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору.

Пунктом 3 визначено графік платежів за кредитом.

Пунктом 5 Договору передбачено, що Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір.

Згідно з п. 14 Договору: інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", затвердженими наказом директора позивача від 2706.2022 за №13-ОД (надалі - Правила) (а.с.14-22) визначено, що вони визначають порядок і умови надання Кредитодавцем кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов Договору (як визначено у пункті 1.4.3 Правил), а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем, які є сторонами Договору (п.1.1 Правил).

Для Договорів, що укладаються в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", ці Правила є невід`ємною частиною Договору (п.1.3 Правил).

Пунктом 1.4 Правил надано таке визначення для наступних термінів:

"заявка" - звернення Заявника до Кредитодавця щодо наміру отримати Кредит, що містить відомості та/або документи про Заявника та іншу інформацію, визначену Кредитодавцем;

"ІТС" - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, яка працює в форматі сайту (ів) та в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле;

"сайт" - сукупність електронних документів (файлів) Кредитодавця в глобальній комп`ютерній мережі Інтернет, що об`єднані під будь-яким з таких доменних імен: /bizpozyka.com/, /tpozyka.com/, /getfm.com.ua/;

"особистий кабінет" - сукупність захищених сторінок, що формуються Заявнику/Позичальнику в момент його реєстрації в ІТС, за допомогою якої Заявник/Позичальник здійснює повну взаємодію з Кредитодавцем, має можливість укласти договір, додаткову угоду, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, зокрема графіку платежів, тощо. Доступ до особистого кабінету здійснюється Заявником/Позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і одноразового ідентифікатора та має юридичне значення ідентифікації Позичальника в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію";

"одноразовий ідентифікатор" - алфавітно-цифрова послідовність, що направляється Заявнику/Позичальнику засобами зв`язку, вказаними під час реєстрації/входу в ІТС Кредитодавця;

"Договір" - домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до якої Кредитодавець зобов`язується надати кредит (грошові кошти) Позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених умовами договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, а також інші платежі, встановлені договором. Будь-які додатки, графіки, додаткові угоди тощо до договору, які укладені сторонами у формі, встановленій чинним законодавством України, є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання обома сторонами, а будь-яке посилання у тексті Правил на "Договір" є посиланням на договір з будь-якими змінами чи доповненнями, внесеними відповідними додатками, графіками, додатковими угодами тощо, чинними на момент застосування.

За умовами п.2.2 Правил: Заявник (фізична особа-підприємець, що звертається до Кредитодавця з наміром отримання фінансової послуги) перед заповненням заявки та до укладання Договору має самостійно ознайомитись з інформацією, в тому числі необхідною для отримання кредиту та про наявні і можливі схеми кредитування у Кредитодавця, що на сайті за посиланням: /bizpozyka.com/, /tpozyka.com/, /getfin.com.ua/.

При укладенні Договору в електронній формі Кредитодавець надає у вигляді електронного документа інформацію та документи, надання яких передбачене законодавством України, що регулює взаємовідносини сторін при наданні кредиту (п.2.4 Правил).

За умовами п.2.11 Правил заявка подається Заявником:

- через ІТС;

- шляхом заповнення по телефону;

- із залученням Кредитного посередника шляхом надання йому необхідних інформації та документів для формування та подання Заявки через ІТС.

Відповідно до п.2.19 Правил: Кредитодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання Заявки приймає рішення щодо можливості надання Кредиту.

Рішення про можливість надання Кредиту приймається Кредитодавцем на підставі автоматизованої обробки заявки Заявника, із врахуванням інформації, законно отриманої з інших джерел, та інших дій, передбачених цими Правилами (п.2.22 Правил).

Розділом 3 Правил визначено порядок укладання договору в електронній формі, а саме:

- після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в особистому кабінеті Заявника розміщується оферта, яка є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання Заявником оферти Заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор (пп.3.1.1 п.3.1 Правил);

- Позичальник може відмовитись від укладання договору (акцепту оферти) шляхом вибору відповідних опцій в особистому кабінеті (пп. 3.1.2 п.3.1 Правил);

- у випадку відмови від укладення Заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу. При цьому Заявник не позбавляється права знову подати заявку на отримання кредиту (пп.3.1.3 п.3.1 Правил);

- відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (пп.3.1.4 п.3.1 Правил);

- Позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа у момент укладання договору (пп.3.1.5 п.3.1 Правил);

- договір про надання кредиту (додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору (додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (пп.3.1.6 п.3.1 Правил);

- укладаючи договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту, додаткову угоду), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі (пп.3.1.7 п.3.1 Правил).

Відповідно до п.5.2 Правил: обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів (п.5.3 Правил).

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п.5.5 Правил).

Згідно з п.5.6 Правил: в разі надходження платежу від Позичальника, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, Кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів.

Положеннями п.5.7 Правил передбачено, що в разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);

2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;

3) у третю чергу - прострочені проценти за користування Кредитом та прострочена сума кредиту;

4) у четверту чергу - проценти за користування Кредитом;

5) у п`яту чергу - сума кредиту.

В матеріалах справи наявний документ, виданий позивачем, під назвою "Візуальна форма послідовності дій Клієнта" (а.с.29-30), в якому відображено послідовність дій відповідача та позивача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача стосовно укладення Договору із застосуванням одноразового ідентифікатору "UA-4174".

Зі змісту наявних в матеріалах справи платіжної інструкції №34359 від 10.11.2023 та довідки від 19.07.2024, виданої ТОВ "ФК "Елаєнс", (а.с.22-23) слідує, що 10.11.2023 Кредитодавцем було перераховано Позичальнику 50000,00 грн на рахунок НОМЕР_2 та 25000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_4.

Відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40) стверджується, що 10.11.2023 відповідачем припинено статус фізичної особи-підприємця за своїм особистим рішенням.

Наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.27-29) стверджується, що в порушення умов Договору відповідачем не було жодних коштів.

Листом №БТ/5787 від 30.09.2024 (а.с.50) Акціонерне товариство "Універсал банк" повідомило, що платіжна картка НОМЕР_4 випускалась та належить відповідачу.

Банківською випискою по картці № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), виданою Акціонерним товариством "Універсал банк" (а.с.51-52), підтверджується зарахування на користь відповідача 75000,00 грн 10.11.2023.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо того чи мали місце обставини укладення договору про надання кредиту №476710-КС-004 від 09.11.2023, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки згідно ч.1 ст.11 ЦК України (тут і надалі в редакції чинній на 05.10.2023) виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 7 ст.179 ГК України (тут і надалі в редакції чинній на 08.10.2023) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст.180 ГК України встановлено зобов`язання сторін при укладенні господарського договору у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Умовами ч.1, 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Умовами ст.641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Статтею 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Закон України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 за №675-VIII (тут і надалі в редакції чинній на 19.11.2022) регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів (ч.1 ст.1 цього Закону).

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано порядок укладення електронного договору, зокрема:

- пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 цієї статті Закону);

- електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3 цієї статті Закону);

- пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 цієї статті Закону);

- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону);

- електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 цієї статті Закону).

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" надано таке визначення для терміну "електронний підпис одноразовим ідентифікатором" - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 79 ГПК України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (такий висновок щодо застосування норм ст.79 ГПК України викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме:

- факт приналежності банківської платіжної картки № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) відповідачу;

- факт наявності у позивача персональних даних відповідача, необхідних для укладення кредитного договору, зокрема даних платіжної картки № НОМЕР_1 та присвоєного їй рахунку НОМЕР_2 ;

- факт зарахування грошових коштів на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 в сумі 75000,00 грн 10.11.2023, що узгоджується з доказами, наданими позивачем;

- відсутність доказів звернення відповідача до банку та/або правоохоронних органів стосовно факту втрати платіжної картки № НОМЕР_1 , суд вважає, що обставини укладення договору про надання кредиту №476710-КС-004 від 09.11.2023 є доведеними, з огляду на те, що докази, надані позивачем, свідчать про більшу вірогідність укладення Договору, ніж докази на спростування цієї обставини.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що між сторонами був укладений електронний договір в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача і такий договір за своєю правовою природою є кредитним договором, положення якого врегульовано відповідними нормами ЦК України.

Водночас суд зауважує, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.11.2023 відповідачем припинено статус фізичної особи-підприємця за своїм особистим рішенням.

Надаючи оцінку цим обставинам слід зазначити, що відповідно до правової позиції, висвітленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18: "...господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем."

Судом встановлено, що правовідносини сторін, пов`язані з наданням кредиту, виникли під час перебування відповідача у статусі фізичної особи-підприємця, та в цей період сторони виконували свої зобов`язання за таким правочином, що зокрема підтверджується наявними у справі доказами, а тому суд дійшов висновку про належність цього спору до господарської юрисдикції.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 75000,00 грн - основного боргу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав від позивача кредитні кошти і заборгованість останнього складає 75000,00 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до норм ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Поряд з тим, суд зазначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення розрахунків по отриманому кредиту, позовні вимоги про стягнення 75000,00 грн заборгованості по основному боргу суд вважає правомірними та обґрунтованими.

Стосовно вимоги про стягнення 238614,60 грн - заборгованості за процентами та 11250,00 грн - заборгованості за комісією, суд відзначає, що за умовами частин 1-3 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З огляду на п.1 Договору:

- стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована;

- знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012667, фіксована;

- комісія за надання кредиту: 11250,00 грн.

В п.2 Договору сторони дійшли згоди, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3 Договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.1 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

Відповідно до п.5.2 Правил: обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування. Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів (п.5.3 Правил).

Здійснивши перерахунок розміру заборгованості по процентам та комісії, судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 238614,60 грн - заборгованості за процентами та 11250,00 грн - заборгованості за комісією.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається 3898,38 грн витрат по сплаті судового збору.

В позовній заяві б/н від 03.09.2024 (а.с.1-9) позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абзаци 1 та 2 ч.8 ст.129 ГПК України).

Згідно із ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 25.11.2022 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс" в особі керуючого партнера адвоката Глуховецького К.С. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.32-34), за умовами п.1.1 якого позивач доручає, а Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" зобов`язується здійснювати захист, без обмежень здійснювати представництво iнтepeciв позивача та надавати інші види правової допомоги позивачу на умовах i в порядку, що визначені цим Договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську дiяльнiсть" та іншим чинним законодавством, а позивач зобов`язується оплатити виконавцю гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (на умовах окремих правочинів до цього Договору) (п.1.2 договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022).

За умовами п.4.4 договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс" правової допомоги i її вартість (цiна) - гонорар (винагорода).

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2024 року (п.7.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022).

02.09.2024 сторонами складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Р--09/24 (а.с.35), за умовами якого Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" надало послуги з професійної правничої допомоги на суму 9500,00 грн, що включає підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача.

Платіжною інструкцією №2765 від 03.09.2024 (а.с.36) підтверджується, що на виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022 позивачем перераховано на користь Адвокатського об`єднання "Правовий баланс" 9500,00 грн.

Отже, на підставі долучених позивачем до матеріалів справи доказів суд встановив, що розмір коштів, які сплачено в рахунок наданих адвокатом послуг в зв`язку з розглядом цієї справи, становить 9500,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов у справі №902/961/24 задоволено в повному обсязі, розподілу між сторонами підлягають судові витрати позивача в сумі 9500,00 грн.

Ухвалюючи дане рішення суд звертається до правової позиції, висвітленої у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22, за якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Суд констатує, що відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин суд доходить висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача в сумі 9500,00 грн є розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, а тому полягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/961/24 задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, м.Київ, 01133; ідентифікаційний код: 41084239) 75000,00 грн - основного боргу, 238614,60 грн - заборгованості за процентами, 11250,00 грн - заборгованості за комісією, 3898,38 грн витрат зі сплати судового збору та 9500,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повний текст судового рішення направити згідно переліку.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

6. Повне рішення складено 23 грудня 2024 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Бізнес позика" - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

4, 5 - представнику ТОВ "Бізнес позика" адвокату Глуховецькому О.С. - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );

6, 7 - фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_4 )