ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/909/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Симбірцев Є.В., довіреність від 11.04.2024 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВХЛІБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ХЛІБ"

про стягнення 985033,64 грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВХЛІБ" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВ ХЛІБ") звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ХЛІБ" про стягнення заборгованості у розмірі 985033,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання №101 від 01.04.2024 в частині оплати вартості поставленого товару (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 30.08.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

До суду через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли: 10.09.2024 - клопотання про продовження строку для усунення виявлених недоліків від 10.09.2024 з доданими до нього документами (а.с.50-65); 12.09.2024 - заява про усунення недоліків від 11.09.2024 з електронними копіями спірних товарно-транспортних накладних, які знаходяться в електронному вигляді на оптичному диску DVD-R в матеріалах справи (а.с.67-72).

Враховуючи приписи ст.119 ГПК України і те, що клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків надійшло до закінчення встановленого в ухвалі від 30.08.2024 строку, приймаючи до уваги наведені позивачем пояснення, та з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження строку на усунення недоліків позовної заяви до 12.09.2024.

Ухвалою суду від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.10.2024.

Ухвалою суду від 14.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18.11.2024.

Ухвалою суду від 18.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/909/24 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 18.12.2024.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини такої неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надіслав.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу суду від 118.11.2024 у справі №906/909/24 в електронній формі доставлено до електронних кабінетів відповідача та його представника 25.11.2024 о 20:10 (а.с.93), а отже, відповідно до ч.ч.6, 7 ст.242 ГПК України, ухвала вважається врученою 26.11.2024, а відповідач таким, що належним чином повідомлений про дату час та місце цього судового засідання.

Суд зауважує, що позовну заяву з доданими до неї документами було надіслано відповідачу в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи згідно положень ст.42 ГПК України та доставлено до його зареєстрованого електронного кабінету 28.08.2024 (а.с.5), а отже обов`язку надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення у даному випадку у позивача немає. Окрім того, представнику відповідача адвокату Кулаковій С.С. за її клопотанням від 10.10.2024 (а.с.82-86) було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи №906/909/24 в електронному вигляді, відповідно до ст.6 ГПК України.

Попри те відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подав.

Згідно з ч.1 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України). Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 ГПК України).

Суд нагадує, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст.6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст.6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення ЄСПЛ від 02.02.2017 у справі "Лопушанський проти України").

Роль національних судів полягає в тому, щоб організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України").

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги створення судом в межах наданих йому повноважень усіх належних умов учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, зважаючи на те, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, підстав для відкладення судового засідання чи оголошення в ньому перерви немає, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.202 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2024 підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі, заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

18.12.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВ ХЛІБ" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ХЛІБ" як покупцем укладено договір постачання №101 (далі договір) (а.с.7-10).

Згідно з п.п.1.1, 1.2 договору, постачальник зобов`язується передати на умовах та в термін, встановлених цим договором, продукти харчування (далі - товар) у власність покупця у відповідності до наданого покупцем замовлення, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін (товарно-транспортної) накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, остаточно визначаються у видаткових (товарно-транспортних) накладних, які мають відповідати замовленню. Ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, затверджені діючою та підписаною обома сторонами специфікацією (п.2.6 договору).

Відповідно до п.п.5.2 - 5.5 договору, загальна сума договору складає суму товару, отриманого за всіма накладними на постачання товару за цим договором. Ціна на товар включає ПДВ, за винятком товарів (операцій), що звільняються від оподаткування податком на додану вартість згідно діючого законодавства. Ціна на товар та номенклатура визначається на підставі погодженої сторонами специфікації та може бути змінена винятково за попереднім погодженням з покупцем не менш ніж за двадцять один календарний день до зміни. У випадку, якщо супровідні документи на товар або рахунки постачальника містять вказівку на ціну товарів, що вище ціни, зазначеної сторонами у специфікації, то діє ціна, зазначена в погодженій специфікації.

Згідно з п.5.7 договору, покупець здійснює розрахунки з постачальником на умовах відстрочки платежу терміном двадцять один календарний день з моменту отримання товару. Форма сплати: безготівковий розрахунок, шляхом перерахування грошових коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника або в готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу постачальника.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє протягом одного календарного року з моменту укладення цього договору. Якщо одна із сторін або обидві сторони не виконують або неналежно виконують свої зобов`язання за цим договором, термін його дії продовжується до моменту належного виконання зобов`язання винною стороною (п.9.1 договору).

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору), постачальник зобов`язався поставити покупцю товар: хліб український столичний подовий 0,95 кг в прозорому пакеті (ТД) за ціною 17,58 грн/1кг без ПДВ; хліб український столичний подовий 0,95 кг нарізані скибками в упаковці за ціною 17,58 грн/1кг без ПДВ; хліб пшеничний "Сімейний" 0,6 кг в прозорому пакеті (ТД) за ціною 18,50 грн/1кг без ПДВ; хліб пшеничний "Сімейний"0,6 кг, нарізаний скибками в упаковці за ціною 18,50 грн/1кг без ПДВ; батони нарізні київські в/с 0,5 кг нарізані скибками в упаковці за ціною 19,00 грн/1кг без ПДВ; батони нарізні київські в/с 0,5 кг в прозорому пакеті (ТД) за ціною 19,00 грн/1кг без ПДВ; булочки здобні київські в/с 0,1 кг в упаковці за ціною 49,50 грн/1кг без ПДВ; здобні вироби «Пиріжок з вишнею» 0,08 кг в упаковці за ціною 48,75 грн/1кг без ПДВ; здобні вироби «Пиріжок з чорною смородиною» 0,08 кг в упаковці за ціною 48,75 грн/1кг без ПДВ; здобні вироби «Пиріжок з маковою начинкою» 0,08 кг в упаковці за ціною 48,75 грн/1кг без ПДВ (а.с.11).

Договір та специфікація підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками їх юридичних осіб.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 09.04.2024 зареєстровано зміни до відомостей про юридичну особу позивача, зокрема, змінено найменування юридичної особи з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВ ХЛІБ" (ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВ ХЛІБ") на Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВХЛІБ" (ТОВ "КИЇВХЛІБ"), змінено установчі документи (а.с.43-46. 51-63).

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, позивач на виконання умов договору постачання №101 від 01.04.2024 та специфікації поставив відповідачу товар на загальну суму 1364633,64 грн за відповідними товарно-транспортними накладними (а.с.12 (реєстр ТТН на відвантаження) та а.с.70 (підписані сторонами та скріплені їх печатками ТТН в електронному вигляді на оптичному диску)), що також вбачається з акта звірки взаємних розрахунків станом за період квітень 2023 року травень 2024 року (а.с.17).

Відповідач зі свого боку здійснив часткову оплату за товар (хлібобулочні вироби) згідно договору №101 від 01.04.2024 на загальну суму 379600,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №6990 від 25.06.2024 на суму 160000,00 грн, №7069 від 10.07.2024 на суму 69600,00 грн, №7124 від 24.07.2024 на суму 50000,00, №7153 від 29.07.2024 на суму 50000,00 грн, №7204 від 02.08.2024 на суму 50000,00 грн (а.с.18-19), а відтак сума боргу відповідача склала 985033,64 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку своєчасно та у повному обсязі не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, позивач з метою захисту своїх порушених майнових прав та інтересів звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст.526, 525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містяться і у ст.ст.173, 174, 180, 193 ГК України.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки. Доказів розірвання вказаного договору чи визнання його недійсним у передбаченому чинним законодавством України порядку матеріали справи не містять, отже такий є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 ЦК України, ч.1 ст.202 ГК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору постачання №101 від 01.04.2024 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1364633,64 грн без будь-яких зауважень та претензій щодо кількості та якості товару; повідомлення щодо порушення постачальником договірних зобов`язань з боку відповідача відсутні.

Попри те відповідач своєчасно та у повному обсязі за поставлений товар не розрахувався, здійснив часткову оплату на суму 379600,00 грн, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 985033,64 грн. Доказів протилежного суду не представлено, жодних обґрунтованих заперечень щодо наведених обставин відповідачем не надано.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

У даному випадку кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у дослідженні доказів, надати пояснення, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Натомість відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи не надав.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги принцип змагальності сторін та стандарт переваги більш вагомих доказів, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача 985033,64 грн заборгованості за поставлений товар згідно договору постачання №101 від 01.04.2024 є правомірним, обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України та висновок суду про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 11820,40 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ХЛІБ" (вул. Кирилівська, буд. 82, м. Київ, 04080, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВХЛІБ" (вул. Костянтинівська, буд. 64, м. Київ, 04080, ) 985033,64 грн заборгованості за договором постачання №101 від 01.04.2024 та 11820,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.12.24

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу; 2,3 - сторонам, представнику позивача (до ел.каб.).