РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2024Справа № 910/16111/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", 2) ОСОБА_3

про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі

за участі представників:

від позивача: Крупка М.П.

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи-1: не з`явився,

від третьої особи-2: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022; повернення (витребування) у відповідача на користь позивача частини частки у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 334,00 грн., що складає 33,34% статутного капіталу товариства; визначення частки позивача у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі", що становить 3 334,00 грн. та складає 33,34% статутного капіталу ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі".

Позов обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі" (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми") від 14.11.2022, не провів у встановлений договором строк розрахунки за придбану частку, що є підставою для розірвання вказаного договору та відновлення позивача, як учасника ТОВ "Інженерні програми". За твердженням позивача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 651 та 694 Цивільного кодексу України, згідно з якими позивач, як продавець, має право вимагати розірвання договору та повернення неоплаченого товару на підставі зазначених норм права. Крім того право продавця вимагати розірвання цього договору та повернення йому неоплаченої частини частки у статутному капіталі товариства передбачене також умовами договору, а саме пунктом 5.3 договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі № 910/16111/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.07.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 у справі № 910/16111/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024 матеріли справи № 910/16111/23 передані на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 прийнято справу № 910/16111/23 до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2024 заяву ОСОБА_1 про залучення третьої особи до участі у справі задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 .

При новому розгляді справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, відтак справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Треті особи також не надали свої письмові пояснення по суті спору.

При цьому, відповідач та треті особи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 між ОСОБА_4 (продавець-1), ОСОБА_1 (продавець-2) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі» (у подальшому найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерні програми») (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець-1 передає у власність покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі», розмір якої становить 3 333,00 грн, що складає 33,33% статутного капіталу товариства (частка 1), а продавець зобов`язується прийняти частку 1 та оплатити її вартість.

Згідно з пунктом 1.2 договору продавець-2 передає у власність покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі», розмір якої становить 3 334,00 грн, що складає 33,34% статутного капіталу товариства (частка 2), а продавець зобов`язується прийняти частку 2 та оплатити її вартість.

Пунктом 1.4.1 договору передбачено, що загальний розмір часток, що відчужуються, становить 6 667,00 грн, що складає 66,67% статутного капіталу товариства. На момент укладення цього договору частки сплачені у повному обсязі. На підтвердження чого покупцю були надані відповідні документи.

Відповідно до пункту 2.1 договору за домовленістю сторін ціна продажу частки складає: частка -1 у розмірі 3 333,00 грн відчужується за ціною 3 333,00 грн, частка-2 у розмірі 3 334,00 грн відчужується за ціною 3 334,00 грн.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що зазначена в пункті 2.1 цього договору ціна продажу повинна бути сплачена покупцем на користь продавців протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання цього договору в повному розмірі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавців або іншим шляхом, погодженим сторонами у відповідності до положень чинного законодавства України.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором (пункт 7.1 договору).

Відповідно до пункту 7.5 договору сторони свідчать, що цей договір містить усі основні умови та повну домовленість сторін щодо предмету цього договору, й не існує будь-якої іншої домовленості, договору, гарантії або запевнення, що були висловлені або припущені або будь-яким чином розширюють, визначають або іншим чином відносяться до положень цього договору.

Оплата вартості часток у розмірі, визначеному пункті 2.1 договору, здійснюється покупцем на наступні банківські рахунки продавців: за частку - 1 отримувач платежу ОСОБА_4 ; за частку - 2 отримувач платежу ОСОБА_1 .

На виконання умов укладеного договору позивач передав у власність відповідача належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі», розмір якої становить 3 333,00 грн, що складає 33,33% статутного капіталу товариства, та ОСОБА_1 передав у власність відповідача належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі», розмір якої становить 3 334,00 грн, що складає 33,34% статутного капіталу ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі», що підтверджується актом приймання-передачі часток в статутному капіталі ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими № 1460-1462.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі № 910/16111/23 залишено без змін.

Водночас, постановою Верховного Суду від 30.07.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При направлені справи на новий розгляд суд касаційної інстанції зауважив, що суди попередніх судових інстанцій встановили факт оплати частки у розмірі 3 334,00 грн за договором без урахування фактичного змісту та аналізу умов спірного договору, які стосуються строку та порядку виконання. В цьому ж контексті судами не надано належної оцінки доданій до матеріалів справи платіжній інструкції від № 0.0..1 від 22.09.2023 року. Також суд касаційної інстанції зауважив, що посилання на пункт 1.4.1 договору та акт приймання-передачі часток від 14.12.2022 (посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462) є помилковим, оскільки зазначений пункт договору не стосувався сплати вартості частки, як і акт приймання-передачі від 14.12.2022 року. Одночасно Верховний Суд звернув увагу на те, що в даному випадку судам слід застосовувати практику Верховного Суду щодо застосування / незастосування частини четвертої статті 694 ЦК України до спірних правовідносин в контексті цієї конкретної справи та з урахуванням умов укладеного сторонами договору, а саме пункту 5.3.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини першої статті 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (частина друга статті 656 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 694 ЦК договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (частина четверта статті 694 Цивільного кодексу України), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана з відстроченням платежу та не була оплачена покупцем, має право вимагати її повернення (постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19).

У постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19 зазначено, що право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (частина четверта статті 694 Цивільного кодексу України), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана в кредит та не була оплачена покупцем, має право вимагати розірвання договору та повернення частки. З урахуванням особливостей, встановлених Законом "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", у такому випадку позивач має заявляти позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, повернення частки та визначення розміру статутного капіталу і часток учасників або витребування частки, а не про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства та скасування реєстраційних дій (записів).

Отже, продавець частки у статутному капіталі товариства в кредит, має право на її повернення у зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх обов`язків з оплати цієї частки.

Водночас, за змістом наведеної вище правової позиції Верховного Суду у справі №925/1382/19 та положень статей 651, 694 ЦК, реалізація продавцем права вимоги щодо повернення частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з неналежним виконанням покупцем своїх зобов`язань по оплаті частки за договором купівлі-продажу цієї частки в кредит, можлива лише за наслідками припинення правовідносин сторін договору, у спосіб або розірвання договору, зокрема у судовому порядку, або відмови від договору, якщо право такої відмови передбачене договором. Тобто, повернення частки є наслідком припинення зобов`язань сторін за відповідним договором.

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, повернути (витребувати) у відповідача ОСОБА_2 на користь позивача частини частки у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 334,00 грн., що складає 33,34% статутного капіталу товариства, а також визначити частки позивача у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі", що становить 3 334,00 грн. та складає 33,34% статутного капіталу ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі".

Разом із цим, як установлено судом під час нового розгляду справи, станом на 10.09.2024 єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми" є ОСОБА_3 , якого залучено до участі у справі за заявою позивача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Таким чином, наразі предмет спірного договору від 14.11.2022 - частка в статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі" у розмірі 3 334,00 грн., що складає 33,34% статутного капіталу товариства, у відповідача ОСОБА_2 не перебуває.

Суд зауважує, що належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Щоб визнати відповідача неналежним суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

Близька за змістом правова позиція наведена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц.

Верховний Суд відмічає, що у розумінні статті 50 ГПК України підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме - ймовірність виникнення в них у майбутньому права на позов або можливості пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати поза межами цих правовідносин, в іншому разі такі особи можуть мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб у принципі неможливий спір про право з протилежною стороною у відповідному судовому процесі. Якщо зазначений спір допускається, то ця особа обов`язково повинна мати процесуальний статус (становище) співвідповідача у справі, а не третьої особи (правовий висновок Верховного Суду у постановах від 20.08.2019 у справі № 910/13209/18, від 26.05.2020 у справі № 922/2743/18).

Отже, із суб`єктного складу сторін у даній справі слідує, що відповідачем у справі виступає особа, якій наразі не належить спірна частка в статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі" у розмірі 3 334,00 грн., що складає 33,34% статутного капіталу товариства.

Водночас, 100 % частка в статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі" наразі належить третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 .

За наведених обставин, відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі в частині вимог про повернення (витребування) частки в статутному капіталі, що є достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позову.

До того ж, однією із заявлених позовних вимог є вимога про визначення часток позивача у статутному капіталі ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі", що в такому випадку має виступати одним із відповідачів у справі. Натомість, ТОВ "ІК "Сучасні інженерні мережі" позивачем визначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Одночасно із наведеним суд вважає за необхідне зазначити, що за встановленими в межах даної справи обставинами, розірвання договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, не призведе до поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 188 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний засіб (спосіб) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц).

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Дана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц.

Так, у межах даного позову позивач, який виступав продавцем за договором купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, прагне відновити свою частку в статутному капіталі товариства за наслідками розірвання відповідного договору.

Водночас, розірвання договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022 не призведе до поновлення права позивача внаслідок неможливості повернення (витребування) у відповідача відчуженої частки в статутному капіталі, що наразі належить третій особі у справі.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову з огляду на обрання позивачем не ефективного способу захисту, що не призведе до поновлення порушеного права позивача, а також унаслідок невідповідності суб`єктного складу сторін у справі змісту пред`явлених позовних вимог.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 25.12.2024 року.

Суддя К.В. Полякова