УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/5253/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Берднік І. С., Міщенко І. С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі"

на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2024 (суддя Чистякова І. О.)

і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 (головуючий суддя Здоровко Л. М., судді Лакіза В. В., Мартюхіна Н. О.)

у справі № 922/5253/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі"

про стягнення 1 135 349,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" про стягнення 1 135 349,22 грн, з яких: заборгованість у розмірі 748 184,53 грн, пеня у розмірі 63 066,19 грн, штраф у розмірі 200 765,81 грн, 3 % річних у розмірі 32 619,10 грн, інфляційні втрати у розмірі 90 713,59 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 13.05.2019 № 0133-02024 в частині оплати електричної енергії.

19.08.2024 рішенням Господарського суду Харківської області, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024, позовні вимоги задоволено частково.

Судові рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на 28.01.2024 виникла заборгованість за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 748 184,53 грн за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, яка складається із суми заборгованостей по періодам: жовтень 2023 року - 157 933,47 грн, листопад 2023 року 264 836,08 грн, грудень 2023 року - 325 414,98 грн, що не спростовано відповідачем.

Суди попередніх інстанцій встановили, що оскільки після відкриття провадження у справі відповідачем повністю погашено основну заборгованість за послуги з передачі електричної енергії за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 748 184,53 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: від 24.02.2024 № 5258, від 21.03.2024 № 5286, від 27.03.2024 № 1222, від 28.03.2024 № 1223, від 22.04.2024 № 1260, провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості за послуги з передачі електричної енергії за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі 748 184,53 грн слід закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

04.12.2024 скаржник подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2024 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 922/5253/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Берднік І. С., Міщенко І. С.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2024 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 922/5253/23 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України та узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини.

Предметом первісного позову у цій справі є стягнення у розмірі 1 135 349,22 грн, що становить менше ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Скаржник в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень посилається приписи частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Проте, наводячи такі обґрунтування, скаржник не врахував, що у справі з ціною позовів в загальному до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму такі посилання можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження лише за умови, що наявними будуть і, вже наведені вище, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України умови, які даватимуть суду право вважати судові рішення у справі з ціною позову до п`ятиста розмірів прожиткового такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Щодо посилання скаржника, на те, що ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму, колегія суддів зазначає, що рішеннями судів попередніх інстанцій встановлено, що предметом позову у цій справі є стягнення у розмірі 1 135 349,22 грн, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.02.2024 вх. № 3824.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в" і "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Посилання скаржника на ряд постанов Верховного Суду, які містяться у касаційній скарзі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновки у справах, на які він посилається, мають загальний характер і зроблені судами за інших встановлених обставин, які формують зміст правовідносин та зумовили прийняття відповідних судових рішень.

Доводи скаржника (в тому числі із посиланнями на ряд постанов Верховного Суду без належного обґрунтування цих посилань) зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Таким чином законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується із положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.08.2024 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 922/5253/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді І. С. Берднік

І. С. Міщенко