РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2024Справа № 910/9862/24
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЛембергМіт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Міт Продукт"

про стягнення 4419641,06 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Літовка М.В.

Представники сторін:

Від позивача: Бойчук Т.В.

Від відповідача: не з`явились

В судовому засіданні 12.12.2024 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЛембергМіт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Міт Продукт" про стягнення 4569641,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 23/23 від 07.03.2023.

Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.09.2024.

09.09.2024 від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

В підготовче засідання 09.09.2024 представники сторін не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

В підготовчому засіданні 09.09.2024 оголошено перерву до 24.10.2024.

24.10.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він проти позову заперечує, оскільки, сума заборгованості не відповідає дійсності та просить відмовити у позові. Також відповідач заперечував проти заявленого позивачем розміру судових витрат.

В підготовчому засіданні 24.10.2024 судом долучено до матеріалів справи подані відповідачем додаткові пояснення.

Судом оголошено перерву в підготовчому засіданні 24.10.2024 до 07.11.2024.

25.10.2024 від позивача надійшли заперечення проти прийняття судом поданих відповідачем додаткових пояснень.

07.11.2024 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог В заяві позивач просив провести підготовче засідання без його участі.

18.11.2024 від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

В підготовчому засіданні 18.11.2024 судом прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається з урахуванням поданої позивачем заява, в якій він просить стягнути з відповідача: кошти у розмірі 4419641 грн 06 коп., з яких: 4116096 грн. 99 коп. - заборгованість з оплати поставленого товару; 188173 грн 10 коп. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 21516 грн 83 коп. - 3% річних; 93854 грн 14 коп. - інфляційні витрати.

Ухвалою суду від 18.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 12.12.2024.

В судове засідання 12.12.2024 представник відповідача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 12.12.2024 представник позивача підтримав обставини, викладені в заявах по суті спору на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

До закінчення судових дебатів представник позивача повідомив про подання заяви про розподіл витрат на правову допомогу після прийняття рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЛембергМіт" (постачальник) та Товарисвтом з обмеженою відповідальністю "Бізнес Міт Продукт" (покупець) укладений договір поставки № 23/23, за умовами якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити переданий товар за цінами, обумовленими сторонами у видатковій накладній. Товар постачається партіями (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється по факту отримання відповідних заявок покупця.

Датою отримання товару вважається фактична дата отримання товару покупцем (п. 4.3 договору).

Постачальник товару надає наступні документи: товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, декларація виробника, інші, надання яких є обов`язковою умовою при поставці певного виду товару. Належним чином оформлені документи або їх легітимні копії. Поставка вважається завершеною у момент передачі партії товару покупцеві у власність і засвідчується видатковою та товарно-транспортною накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін та необхідними товаросупровідними документами (п. 4.5, 4.8 договору).

Ціни на товар, що постачається за даним договором встановлюються в національній валюті України (п. 5.1 договору).

Оплата кожної отриманої покупцем партії товару здійснюється ним в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника у термін не більше 7 календарних днів з дати здійснення поставки постачальником, вказаної у видатковій накладній постачальника. Сума даного договору складає суму всіх видаткових накладних за якими покупець отримає товар на всьому протязі дії даного договору (п. 5.2 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023, в частині поставки, а в частині оплати - до повного виконання зобов`язань по даному договору. У разі, якщо за 10 календарних днів до закінчення терміну дії жодна із сторін не виявить бажання про розірвання договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих же умовах. Кількість пролонгацій сторонами не обмежується (п. 12.1).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В підтвердження обставин поставки товару до матеріалів справи надано наступні видаткові накладні: №1287 від 08.03.2023 на суму 59 244,00 грн.; №1453 від 15.03.2023 на суму 61491,00 грн.; №2179 від 18.04.2023 на суму 775690,39 грн.; №2331 від 25.04.2023 на суму 1534843,94 грн.;№3108 від 29.05.2023 на суму 1210316,17 грн.; №3311 від 07.06.2023 на суму 788190,31 грн.; №4031 від 06.07.2023 на суму 916365,50 грн.; №4288 від 18.07.2023 на суму 1392288,72 грн.; №4316 від 19.07.2023 на суму 397095,00 грн.; №4362 від 21.07.2023 на суму 2104988,08 грн.; №7848 від 06.12.2023 на суму 724182,53 грн.; №7922 від 08.12.2023 на суму 755523,41 грн.; №8168 від 18.12.2023 на суму 712319,82 грн.; №8228 від 20.12.2023 на суму 703251,60 грн.; №2331 від 27.03.2024 на суму 1027905,00 грн, №2866 від 12.04.2024 на суму 1094852,30 грн.; №3796 від 10.05.2024 на суму 929217,24 грн.; №3877 від 13.05.2024 на суму 422438,52 грн.; №4081 від 19.05.2024 на суму 626582,56 грн.; №4156 від 21.05.2024 на суму 242057,75 грн.; №4179 від 22.05.2024 на суму 404537,94 грн.; №4392 від 28.05.2024 на суму 555345,00 грн.; №4437 від 29.05.2024 на суму 353124,60 грн.; №4495 від 31.05.2024 на суму 1050318,00 грн. Згідно означених видаткових накладних позивачем відповідачу поставлено товар на загальну суму 18842169,38 грн. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох контрагентів без зауважень.

Також позивач надав суду товарно-транспортні накладні на поставку товару, прийнятого згідно перелічених видаткових накладних.

Відповідач частково оплатив вартість товару, що підтверджується наступними платіжними інструкціями: №213 від 10.02.2023 на суму 59244,00 грн.; №26324 від 30.03.2023 на суму 61491,00 грн.; №735623 від 26.04.2023 на суму 646408,66 грн.; №803690 від 28.04.2023 на суму 500000,00 грн.; №26925 від 05.05.2023на суму 350000,00 грн.; №26975 від 09.05.2023на суму 350000,00 грн.; №27061 від 12.05.2023 на суму 200000,00 грн.; №27177 від 19.05.2023на суму 263936,67 грн.; №27481 від 06.06.2023 на суму 500000,00 грн.; №27659 від 09.06.2023на суму 300000,00 грн.; №27630 від 15.06.2023на суму 500000,00 грн.; №27780 від 23.06.2023на суму 200000,00 грн., №27814 від 28.06.2023на суму 367330,43 грн.; №27868 від 30.06.2023 на суму 131365,05 грн.; №28027 від 12.07.2023на суму 350000,00 грн.; №28088 від 14.07.2023 на суму 466365,50 грн.; №28164 від 20.07.2023 на суму 696144,36 грн.; №28245 від 26.07.2023на суму 894000,00 грн.; №28414 від 04.08.2023 на суму 400000,00 грн.; №28496 від 10.08.2023на суму 250000,00 грн.; №28528 від 11.08.2023 на суму 250000,00 грн.; №28597 від 15.08.2023на суму 300000,00 грн.; №28669 від 21.08.2023 на суму 300000,00 грн.; №28777 від 25.08.2023 на суму 450000,00 грн.; №28909 від 01.09.2023 на суму 454227,44 грн.; №30709 від 20.12.2023 на суму 724202,00 грн.; №30776 від 27.12.2023 на суму 755000,00 грн.; №30927 від 05.01.2024на суму 712319,82 грн.; №16 від 11.01.2024 на суму 473251,60 грн.; №121 від 22.01.2024 на суму 230503,94 грн.; №1108 від 12.04.2024на суму 1027905,00 грн.; №1410 від 09.05.2024 на суму 912376,92 грн.; №1724 від 21.06.2024 на суму 200000,00 грн.; №1862 від 05.07.2024 на суму 50000,00 грн.; №1887 від 09.07.2024 на суму 50000,00 грн.; №1901 від 12.07.2024 на суму 50000,00 грн.; №1950 від 16.07.2024на суму 50000,00 грн.; №1975 від 19.07.2024 на суму 50000,00 грн.; №2008 від 24.07.2024 на суму 50000,00 грн.; №2028 від 29.07.2024 на суму 50000,00 грн №2125 від 05.08.2024 на суму 50000,00 грн.; №2191 від 09.08.2024 на суму 50000,00 грн.

Загалом відповідачем оплачено за поставлений товар грошові кошти у сумі 14726072,39 грн.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно умов договору відповідач зобов`язаний був оплатити вартість товару протягом 7 днів з дати його поставки. Оскільки, остання поставка була 31.05.2024, то весь отриманий відповідачем товар станом на день розгляду справи мав бути оплачений.

Отже, за договором поставки № 23/23 від 07.03.2023 у відповідача виникла заборгованість у сумі 4116096,99 грн. (18842169,38 грн. - 14726072,39 грн.).

З огляду на зазначене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 188173,10 грн., 3% річних в розмірі 21516,83 грн за загальний період з 18.05.2024 по 30.07.2024 та втрати від інфляції в розмірі 93854,14 грн за червень 2024.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно п. 7.1 договору у випадку, якщо покупець у термін, зазначений в п. 5.2 договору, не оплатив або оплатив не в повному обсязі отриманий товар, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченої суми за кожен календарний день прострочення платежу.

Суд перерив розрахунок пені, здійснений позивачем та вважає його обгрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 188173,10 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та втрат від інфляції та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. З відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 21516,83 грн та втрати від інфляції у розмірі 93854,14 грн.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві, то позивачем було враховано суму, сплачену відповідачем напередодні та після звернення позивача з позовом, та зменшено суму позовних вимог. Натомість, на розрахунок санкцій, сплачені відповідачем напередодні та після звернення позивача з позовом до суду суми не вплинули, оскільки, період нарахування не включав дати, коли відповідач здійснив часткові оплати. Отже, обставини, викладені відповідачем у відзиві не впливають на обгрунтованість позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, доводи позивача, викладені у його позовній заяві підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідачем не надано доказів на спростування доводів і тверджень позивача чи сплати наявної суми боргу.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Міт Продукт" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 143/2, офіс 22, ідентифікаційний код 43375609) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лембергміт" (80463, Львівська область, Львівський район, село Старий Яричів, вулиця Галицька, будинок 143, ідентифікаційний код 42059638) заборгованість у розмірі 4116096 (чотири мільйона сто шістнадцять тисяч дев`яносто шість) грн 99 коп., пеню у розмірі 188173 (сто вісімдесят вісім тисяч сто сімдесят три) грн 10 коп., 3% річних у розмірі 21516 (двадцять одну тисячу п`ятсот шістнадцять) грн 83 коп., втрати від інфляції у розмірі 93854 (дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн 14 коп. та судовий збір у сумі 53035 (п`ятдесят три тисячі тридцять п`ять) грн. 69 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19.12.2024

Суддя І.В.Усатенко