РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2024Справа № 910/7446/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІА ДИРЕКТ" (ТОВ "МЕДІА ДИРЕКТ")

про стягнення 1 853 150,15 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Озимко О.М.;

від відповідача: Гребенченко О.А.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІА ДИРЕКТ" (ТОВ "МЕДІА ДИРЕКТ") (далі-відповідач) про стягнення 1 853 150,15 грн, з яких 1165825,21 грн - основна заборгованість, 592 328,29 грн - пеня, 50 477,17 грн - інфляційні витрати, 44 519,48 грн - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.07.2024.

09.07.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.07.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача у підготовче засідання 22.07.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Представник відповідача у підготовче засідання 22.07.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 відкладено підготовче засідання на 21.08.2024 та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

14.08.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

20.08.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та вказує, що позивачем не надано доказів підтвердження факту надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" послуг за Договором №Л/НРП-1963п/НЮ від 29.11.2019 - актів приймання-передачі наданих послуг; між відповідачем з іншими регіональними філіями АТ «Укрзалізниця» укладено аналогічні договори, однак ні АТ «Укрзалізниця», ні інші регіональні філії, крім позивача, регіональної філії «Одеська залізниця» та Регіональної філії «Південна залізниця», не нарахували нам заборгованість за період з березня 2022 року, враховуючи воєнний стан, за розміщення реклами на тих умовах, які були задекларовані у конкурсній пропозиції; відповідач, вказав, що після перемов із керівництвом АТ «Укрзалізниця» була розпочата робота по розірванню договорів із філіями, в тому числі із позивачем, оскільки послуги за договорами не надаються, а тому розірвання відбувається без нарахування будь-якої заборгованості за період воєнного часу; позивач не здійснив реєстрацію податкових накладних на суму та за період, за якими вимагає стягнення, що, на думку відповідача, підтверджує ненадання Акціонерним товариством "Українська залізниця" Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" спірних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2024 відкладено підготовче засідання на 16.09.2024 та встановлено сторонам строк для подачі заяв, клопотань та заперечень по справі до 09.09.2024.

26.08.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, у зв`язку із пропуском строку для подання відзиву на позовну заяву.

27.08.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній зазначив, що пунктом 2.5. Договору передбачено, що оплата за послуги за цим Договором не залежить від факту наявності рекламних засобів (встановлення, монтажу чи демонтажу) у місцях розміщення згідно з Додатком 2 до цього Договору; рекламні місця для ТОВ «МЕДІА ДІРЕКТ» у встановленій кількості і на погоджених сторонами умовах були зарезервовані за замовником на весь період дії умов Договору; акти наданих послуг формувались відповідними окремими структурними підрозділами залізниці і надсилались замовнику, однак не були підписані зі сторони ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ»; з дати виникнення заборгованості сторонами підписаний Акт наданих послуг по Договору від 29.02.2022 на суму 19 881,42 грн з ПДВ; представник позивача вказав, що ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ» не спростовано факту часткової оплати від 29.01.2024 послуг за вказаний у позові період заборгованості, згідно Договору (докази оплати додавались до позову), що свідчить про визнання зобов`язань за Договором та обов`язку оплати заборгованість; відповідач не повідомляв про причини порушення своїх зобов`язань за Договором, залишивши без належного реагування запропоновані пропозиції щодо розірвання Договору від 29.11.2019; позивач не погоджується із доводами відповідача в частині розміщення реклами в умовах воєнного стану, посилаючись на п. 7.1, 7.3. Договору; позивач, вказав, що Регіональна філія «Львівська залізниця» в умовах воєнного стану забезпечувала безперебійне функціонування залізничного транспорту, пасажирських та приміських перевезень, та не повідомляла замовника про неможливість виконання умов Договору зі своєї сторони; на переконання позивача, неналежне виконання умов договору спричинено внаслідок діяльності відповідача, який відповідно до власного комерційного ризику не спланував або не оцінив свої можливості; розірвання угоди із регіональними філіями «Одеська залізниця» та регіональної філії «Південна залізниця» не стосується і не може стосуватися діяльності регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», оскільки відповідач не надав відповіді на претензії, листи про порушення договірних зобов`язань та не розірвав договір з регіональною філією «Львівська залізниця». Також відповідач просив суд поновити строк для подання письмових доказів та долучив акти з лютого 2022 по січень 2024. Крім того, акти з січня 2023 по січень 2024 підписані тільки позивачем.

10.09.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказує, що лист Департаменту майнової політики АТ "Укрзалізниця" від 15.12.2023 №ЦКМ-13/4699 підтверджує позицію відповідача та той факт, що починаючи з 24.02.2022, послуги за Договором № Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019 не надавались, оскільки реклама замовником не розміщувалась, рахунки і акти відповідно до умов договору не оформлювались та не надсилались. Також, у додатку до даного листа вказана сума заборгованості відповідача перед РФ «Львівська залізниця» становить 44 000,00 грн; відповідач вказує, що позивач не направляв відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг, то послуги вважаються ненаданими, тому відповідно відсутні і підстави для оплати послуг.

13.09.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду письмових пояснень від 10.09.2024 представника відповідача.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, сукупність обставинами, що наразі зумовлюють можливість реалізації учасниками справи своїх прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, ураховуючи необхідність дотримання принципів змагальності та рівності всіх учасників процесу, з метою з`ясування дійсних та усіх обставин справи, суд не вбачає підстав для залишення без розгляду письмових пояснень відповідача від 10.09.2024.

Як вбачається із змісту клопотання від 13.09.2024, представник позивача зазначив, що лист від 15.12.2023 є внутрішнім документом щодо організації роботи підпорядкованих служб Залізниці при вирішенні питання заборгованості відповідача, який не адресований ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ», а тому не може братися до уваги при вирішенні даного спору і є неналежним доказом; позивач надіслав засобами електронного документообігу на електронну адресу ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ» , а також рекомендованим листом повідомлення від 20.02.2024 №НРП-11/260 з проектом додаткової угоди №3 до Договору про розірвання та просив його підписати та повернути відповідні примірники, однак відповідь не отримав; також регіональна філія «Львівська залізниця» листом від 29.03.2024 №H-10/505 повідомила замовника про розірвання Договору в односторонньому порядку; в умовах воєнного стану регіональна філія «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», всі структурні та підпорядковані виробничі підрозділи філії, зокрема ті, що забезпечували організацію руху та пасажирських перевезень працювали в посиленому режимі, що, на переконання позивача, підтверджується постановою КМУ №624 від 25.05.2022 «Про деякі питання забезпечення безперебійного функціонування залізничного транспорту в умовах воєнного стану», розпорядження КМУ від 24 лютого 2022 р. № 181-р про «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні» (пункт 24 Плану), а також відомостями, які розміщені у засобах масової інформації, де зазначено: «В надзвичайних умовах війни АТ «Укрзалізниця» була змушена виконувати не зовсім звичні функції, від яких залежало саме існування Української держави, принаймні на початковому етапі агресії. Так, залізницею здійснювалися масштабні евакуаційні заходи - загалом, протягом 2022 р. до західних областей України було евакуйовано 4 млн осіб, ще 600 тис. осіб евакуйовано за кордон. У критичні перші дні російського вторгнення кількість евакуйованих осіб сягала позначки у майже 200 тис. осіб на день...». Крім того, залізниця не повідомляла ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ» про неможливість виконання, порушення умов Договору в умовах воєнного стану, пасажирські перевезення здійснювались, рекламні місця для ТОВ «МЕДІА ДІРЕКТ» у встановленій кількості і на погоджених сторонами умовах були зарезервовані за Замовником на весь період дії умов Договору.

Представник позивача у підготовче засідання 16.09.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 відкладено підготовче засідання на 07.10.2024.

16.09.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

16.09.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строків та долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії листів ТОВ "МЕДІА ДИРЕКТ", які адресовані АТ «Українська залізниця» №2-06-12-22 від 06.12.2022, № 12/09/2022 від 12.09.2022, №10/05-01 від 10.06.2023.

16.09.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній зазначив, що долученими листами №12/09/22 від 12.09.2022, №10/05-01 від 10.05.2023, №2-06-12-22 від 06.12.2022, ТОВ «Медіа Директ» фактично підтверджує наявність заборгованості за Договором № Л/НРП-19634п/НЮ від 29.11.2019; відповідач не повідомив відповідача про підстави звільнення від договірних відносин; на переконання позивача, листуванням між сторонами підтверджується, що відповідач, як суб`єкт господарювання з власної вини, комерційного ризику не спланував або не оцінив свої можливості, у зв`язку цим були порушені умови Договору. Крім того, позивач долучив до матеріалів справи листи департаменту майнової політики АТ «Українська залізниця» №14/405 від 05.10.2022, №14/43 від 13.02.2023, № 14/189 від 15.05.2023.

03.10.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг від 28.02.2022 на суму 23 857, 7 грн, що підписаний ТОВ «Медіа Директ» та структурним підрозділом регіональної філії «Львівська залізниця" в розрахунковий період заборгованості за договором Л/НРП-19634п/НЮ від 29.11.2019; повідомлення про вручення поштового відправлення №928, що підтверджує отримання ТОВ «Медіа Директ» листа №H-10/505 від 29.03.2024 регіональної філії «Львівська залізниця» про розірвання договору.

03.10.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли доповнення до клопотання про поновлення строку та долучення доказів до матеріалів справи, а саме: акт 01/_045_/ від 25.02.2022, що підписаний ТОВ «Медіа Директ» та структурним підрозділом регіональної філії «Львівська залізниця", на суму 7017,19 грн.

04.10.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач не погоджується із доводами позивача про залишення без розгляду письмових пояснень від 10.09.2024 та відзиву на позов, лист АТ «Укрзалізниця» № ЦКМ -13/4699 від 15.12.2023 року це дійсно внутрішній документ, тому розсилка здійснювалась електронним способом, за електронним підписом, про що свідчить Q-код та внизу листа зазначено адресати, в тому числі регіональна філія «Львівська залізниця», а тому вищевказаний лист є доказом, який містить відомості щодо обставин, які мають бути встановлені при розгляді заявленої позовної заяви; додаткова угода про розірвання договору не була підписана, оскільки, на переконання позивача, за відповідачем обліковувалась безпідставно нарахована сплати заборгованості за Договором №Л/НРП-1963п/НЮ від 29.11.2019, відповідач зазначив, що регіональні філії «Придніпровська залізниця» та «Донецька залізниця» припинили дію аналогічних договорів без будь-яких фінансових претензій з боку зазначених філій і при сплаті сум, які були зазначені в додатку 1 до листа. Крім того, відповідач долучив до матеріалів справи копію рішення №910/5680/24.

04.10.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення відповідача, в яких останній не погоджується із доводами відповідача, оскільки, посилаючись на рішення суду у справі №910/5680/24, ТОВ «Медіа Директ» порушує принцип змагальності, законності та об`єктивної істини; представник позивача вказав, що регіональною філією «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», яка у своїй діяльності керується чинним законодавством та Положенням від 18.02.2021, та Департамент майнової політики, яким було сформовано лист № ЦКМ -13/4699 від 15.12.2023 року не входить в структуру регіональної філії та не приймає управлінських рішень в діяльності філії, лист від 15.12.2023 не містить жодного посилання на Договір Л/ НРП-19634п/НЮ від 29.11.2019, не адресований ТОВ «Медіа Директ», не має юридичної сили для Філії та третіх сторін за відсутності підписів двох уповноважених представників АТ «Укрзалізниця», а тому не може братись до уваги як доказ при вирішенні справи.

07.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів, в якому позивач просив суд поновити строк для подання копії претензії № 10_362 від 10.02.2023.

Представник позивача у підготовчому засіданні 07.10.2024 підтримав клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 07.10.2024 заперечив проти клопотання представника позивача про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 43 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У розумінні ч.2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України).

За приписом ст.251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Одночасно, за змістом ст.165 Господарського процесуального кодексу України копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи надсилаються (надаються) одночасно з надсиланням (наданням) відзиву до суду з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважаних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Директ» фактично отримало ухвалу Господарського суду міста Києва 15.08.2024 року, оскільки директор Довга Ю. була у відпустці з 22.07.2024 по 14.08.2024 та не мала можливості зайти в Електронний суд, що підтверджується наказом № 4-В від 19.07.2024 про основну щорічну відпустку директора ТОВ «Медіа Директ» Довгої Ю.В. Крім того, представника відповідача зазначив просив суд поновити строк для подання відзиву, у зв`язку із вищевикладеними обставинами.

Беручи до уваги доводи відповідача, причини пропуску строку у сукупності із обставинами, що наразі зумовлюють можливість реалізації учасниками справи своїх прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, ураховуючи необхідність дотримання принципів змагальності та рівності всіх учасників процесу, з метою з`ясування дійсних та усіх обставин справи, ґрунтуючись на приписах ст.ст.2, 13, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для відхилення відзиву на позовну заяву.

Судом у підготовчому засіданні 07.10.2024 без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на суті на 04.11.2024.

Представник відповідача 04.11.2024 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 07.10.2024.

Представник позивача 04.11.2024 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 оголошено перерву у судовому засіданні по розгляду справи по суті до 18.11.2024.

Представник відповідача 04.11.2024 у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Надалі, представник відповідача заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні.

Представник позивача не заперечував щодо усного клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 оголошено перерву у судовому засіданні по розгляду справи по суті до 20.11.2024.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 20.11.2024 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Директ» (замовник) укладено Договір №Л/НРП-19-670п-НЮ (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого замовник замовляє та оплачує послуги з розміщення внутрішньої реклами відповідного типу у поїздах формування виконавця, а виконавець зобов`язується надати послуги відповідно до порядку розміщення рекламних матеріалів (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною договору, на визначений цим договором строк та за відповідну плату.

Технічні вимоги, схеми місць та порядок розміщення рекламних матеріалів визначаються у Додатках 1 та 2 до цього договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1-2.2 Договору, ціна Договору складається із сукупної вартості усіх Послуг за весь строк дії Договору, визначається за результатами конкурсу та становить 2 787

566 грн 40 коп з ПДВ, у тому числі ПІДВ 464 594 грн 40 коп, на дату укладання Договору без урахування індексації. Вартість послуг за один місяць визначається за результатами конкурсу і складає 46 459 грн 44 коп з ПДВ, у тому числі ПДВ 7 743 грн 24 коп.

У пункті 2.3 Договору сторони домовились, що вартість послуг підлягає індексації таким чином: раз на три місяці вартість послуг індексується шляхом коригування вартості послуг за місяць на сумарний індекс інфляції за попередні три місяці, розрахований Державною службою статистики України, та опублікований на офіційному ресурсі, на веб-сайті https://index.minfin.com.ua/economy/index/inflation/.

За умовами п. 2.4 Договору розрахунки проводяться щомісячно, на підставі наданого (виставленого) виконавцем рахунку, не пізніше ніж за 5 календарних днів до початку місяця, у якому буде надаватися послуга. Невиставлення рахунку виконавцем не звільняє замовника від оплати вартості послуг за договором.

Оплата за послуги за цим договором не залежить від факту наявності рекламних засобів (встановлення, монтажу чи демонтажу) у місцях розміщення згідно з Додатком 2 до цього договору (п. 2.5 Договору).

У пункті 2.6 Договору вказано, що після закінчення строку дії договору та нездійснення замовником демонтажу рекламних засобів плата за послуги нараховується за весь час фактичного надання послуг до фактичної дати здійснення демонтажу рекламних засобів.

Послуги за цим договором вважаються наданими з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг (п. 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що при належному виконанні виконавцем своїх зобов`язань за цим договором, замовник повинен прийняти надані послуги та підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати його отримання від виконавця та передати один примірник підписаного акта виконавцю, або протягом зазначеного строку надати виконавцю письмову вмотивовану відмову від підписання відповідного акта приймання-передачі наданих послуг.

У разі направлення замовником виконавцю вмотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі, сторони погоджують порядок і умови усунення недоліків та зобов`язуються підписати акт приймання-передачі послуг після усунення таких недоліків (п. 4.3 Договору).

Відповідно п. 4.4 Договору у разі не підписання замовником акта приймання-передачі наданих послуг та не надання вмотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі наданих послуг у зазначений строк, послуги вважаються такими, що надані належним чином, якісно і в строк та підлягають оплаті в порядку, що визначений цим договором.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 27.11.2024, але в будь-якому випадку в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 11.1 Договору).

У пункті 11.2 Договору зазначено, що договір може бути розірваний достроково у випадках, визначених договором та законодавством України або за письмовою, згодою сторін, про що сторони укладають додаткову угоду до договору, про що сторони повинні повідомити одна одну не пізніше ніж за 2 місяці до дати розірвання договору.

Згідно з п. 11.3 Договору укладений договір може бути розірваний в односторонньому порядку виконавцем у разі невиконання замовником зобов`язання щодо оплати вартості послуг за цим договором понад 1 календарний місяць з моменту настання строку (терміну) оплати послуг, визначеному цим договором.

Припинення дії договору не звільняє сторони від обов`язку оплати наданих послуг (п. 11.4 Договору).

02.01.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору від 29.11.2019 про внесення зміну до розділу 13 Договору «адреса та банківські реквізити сторін», вклавши його в новій редакції.

05.11.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору від 29.11.2019, відповідно до якої останні дійшли згоди про викладення п. 2.1 та 2.2 розділу 2 «ціна послуг та порядок розрахунків» в наступній редакції:

« 2.1. Орієнтовна вартість Договору складається із сукупної вартості усіх послуг за весь строк дії Договору, визначена за результатами конкурсу та становить 2 673 668 грн. 29 коп. з ПДВ, у тому числі ПДВ 445 611 грн. 38 коп.».

« 2.2. Вартість Послуг за один місяць визначається за результатами конкурсу і складає 46 459 грн. 44 коп. з ПДВ, у тому числі ПДВ 7 743 грн. 24 коп. На період з 18.03.2020 до 31.05.2020 вартість послуг складає 1,00 грн. з ПДВ на місяць».

Листом вих. №12/09/22 від 12.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" звернулась до Акціонерного товариства "Українська залізниця" із проханням розглянути питання про не нарахування з 24.02.2022 по 01.06.2022 плати за укладеними сторонами договорами, в тому числі за Договором № Л/НРП-19-670п-НЮвід 29.11.2019, а з 01.06.2022 надання послуг за договорами здійснювати на умовах виконання (оплати) окремих замовлень на послуги по розміщенню внутрішньої реклами у поїздах формувань регіональних філій та філії "Пасажирська кампанія" шляхом укладання додатків до договорів по кожному такому замовленню окремо із визначенням кількості постерів, типу вагонів та схем їх розміщення, періоду розміщення та застосуванням щомісячної вартості розміщення 1 постеру, що діяла на момент укладення зазначених договорів. Дане прохання обґрунтовувалось відповідачем тим, що у зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану рекламні місця на сьогодні не замовляються, а попит на рекламному ринку значно зменшився, в той час як практично всі рекламодавці, що мали укладені контракти на розміщення реклами відмовляються від розміщення реклами та відповідно вимагають повернення здійснених попередніх платежів. Взагалі ринок реклами після ведення воєнного стану значно скоротився, а відновлення його у відповідному обсязі можливо лише після закінчення воєнного стану та відновлення економіки. Наведене, на думку відповідача, є істотною зміною обставин в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України.

У листі вих. №14/405 від 05.10.2022 Акціонерне товариство "Українська залізниця" вказало, що висновок ТПП про істотну зміну обставин має рекомендаційний характер та не звільняє Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" від оплати за надання рекламних послуг в рухомому складі Акціонерного товариства "Українська залізниця", а тому просило в найкоротший термін погасити заборгованість за надання рекламних послуг.

Листом вих. №2-06-12-22 від 06.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" звернулась до Акціонерного товариства "Українська залізниця" із пропозицією укласти додаткові угоди до договори, в тому числі Договору № Л/НРП-19-670п-НЮвід 29.11.2019, якими передбачити, що порядок надання послуг за договорами визначається на підставі окремих замовлень Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ", в яких визначається кількості постерів, тип вагонів, період розміщення реклами та застосовується вартість (тарифи) за надання рекламних послуг відповідно до визначення розміру плати за надання рекламних послуг на об`єктах виконавця, що діє на момент направлення замовлення. Свою пропозицію Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" обґрунтовувало тим, що в зв`язку з введенням воєнного стану, який передбачає введення значних обмежень щодо пересування пасажирів залізничним транспортом, в тому числі, в зв`язку із веденням комендантської години, роботи повітряної тривоги, введенням бойових дій та окупації частини території України, AT "Українська залізниця" з 24.02.2022 перейшло у режим роботи у воєнному стані. Робота Акціонерного товариства "Українська залізниця" і відповідно робота регіональних філій та філії "Пасажирська кампанія" в режимі воєнного стану спрямована на евакуацію українців з небезпечних та окупованих територій, графік роботи регіональних філій та філії "Пасажирська кампанія" постійно змінюється, в деяких випадках відмінялися / відміняються та або переносяться / затримуються пасажирські перевезення. Під час активних бойових дій пасажирські залізничні перевезення в загалі зупиняються, у зв`язку з чим рекламні місця замовляються в дуже малих обсягах, по східним напрямках попит на рекламу практично відсутній. Рекламодавці, що мали укладені контракти на розміщення реклами у вагонах поїздів AT "Українська залізниця" відмовляються від розміщення реклами та відповідно вимагають повернення здійснених попередніх платежів; ринок реклами після ведення воєнного стану значно скоротився, а відновлення його у відповідному обсязі можливо лише після закінчення воєнного стану та відновлення економіки. З огляду на наведене Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" використовує значно менший обсяг рекламних місць, передбачений договорами, ніж оплачує, що є економічно невигідним та порушує співвідношення майнових інтересів між сторонами і позбавляє Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ", як замовника, на отримання того комерційного результату, на який воно розраховувало при укладанні договорів. Наведене, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ", є істотною зміною обставин. Проекти додаткових угод до договорів із зазначеними змінами були додані відповідачем до вказаного листа.

10.02.2023 позивачем було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" претензію вих. №НРП-20/362 щодо сплати боргу у розмірі 760 383,15 грн, який виник за період з березня 2022 по січень 2023.

Листом вих.ЦКМ14/43 від 13.02.2023 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повторно вказало, що висновок ТПП про істотну зміну обставин має рекомендаційний характер та не звільняє Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" від оплати за надання рекламних послуг в рухомому складі Акціонерного товариства "Українська залізниця", а тому просило в найкоротший термін погасити заборгованість за надання рекламних послуг.

У листі вих. №14/189 від 15.05.2023 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило, що Департаментом майнової політики АТ "Укрзалізниця" проведено аналіз пропозицій, що надходять до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" щодо розміщення внутрішньої реклами відповідного типу у пасажирських і приміських поїздах, та виявлено значний попит на зазначену послугу, тому підстави для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" від сплати за надані послуги відсутні.

20.02.2024 позивач скерував на адресу відповідача лист від 20.02.2024 примірник додаткової угоди №3 про розірвання договору №Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019. На підтвердження відправлення долучено ремонтоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 551, з якого вбачається, що 08.03.2024 було вручено вищевказаний лист уповноваженому представника відповідача.

27.03.2024 позивач скерував на адресу відповідача претензію №Н-10/488, в якій регіональна філія зазначила, що з березня 2022 року до 10.03.2024 ТОВ «МЕДІА ДИРЕКТ» не виконувало свої зобов`язання в частині своєчасної оплати платежів за надані Послуги згідно з п. 5.1.1, 2.4 та 2.5 Договору, за винятком часткового платежу на суму 43 999,99 грн, здійсненого 29.01.2024. Разом з тим, позивач повідомив про наявність у відповідача заборгованості за Договором №Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019 в розмірі 1 779 700,86 грн.

На підтвердження відправлення відповідачу, до матеріалів справи долучено опис вкладення до цінного листа, фіскальний чек та поштову накладну № 163.

Надалі, 29.03.2024 позивач скерував на адресу відповідача лист №Н-10/505 про одностороннє розірвання договору №Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019 з 01 квітня 2024 року. На підтвердження відправлення відповідачу, до матеріалів справи долучено опис вкладення до цінного листа, фіскальний чек та поштову накладну №928.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" з березня 2022 року припинило виконання своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем за Договором послуг з розміщення внутрішньої реклами відповідного типу у поїздах, у зв`язку з чим станом на 20.05.2024 у відповідача виник борг за надані послуги на загальну суму 1 853 150,15 грн.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує, що був чинний договір, який передбачав надання Акціонерним товариством "Українська залізниця" Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" права на розміщення реклами у вагонах потягів, а фізичне розміщення такої реклами не ставиться в залежність від обов`язку оплати послуг.

29.01.2024 відповідачем здійснено частковий платіж на рахунок позивача в загальній сумі 43 999 грн 99 коп., що підтверджується повідомленнями від 29.01.2024 №6854, №6855, №6856, №6857 про проведення внутрішньо-господарських розрахунків між структурними підрозділами регіональної філії "Львівська залізниця".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" заперечує проти існування зобов`язання з огляду на те, що акти приймання-передачі наданих послуг не підписані. Крім того, по аналогічним договорам з іншими регіональними філіями Акціонерного товариства "Українська залізниця" вартість послуг з початку воєнних дій не нараховувалися, а частина договорів розірвана. Внаслідок перемовин із Акціонерним товариством "Українська залізниця" було досягнуто домовленості щодо припинення платежів за договорами, а жодні із філій позивача, крім позивача, акти та рахунки не направляли.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175, 306, 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509, 901, 908, 909 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, а по-друге, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача. Тобто, у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця немає матеріального змісту, як це має місце при виконанні роботи, а полягає у самому процесі надання послуги.

Згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели. З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 зі справи №761/16124/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №914/2654/20.

Судом оцінюються критично доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" про те, що відсутність підписаних актів наданих послуг саме по собі може бути єдиною підставою для висновку про наявність чи відсутність зобов`язань за договором, оскільки суть договору зводилася до розміщення реклами у відведених містах приміських поїздів.

За змістом п. 2.5 Договору оплата за послуги за цим договором не залежить від факту наявності рекламних засобів (встановлення, монтажу чи демонтажу) у місцях розміщення згідно з Додатком 2 до цього договору.

Водночас, судом враховано, що розрахунок суми заборгованості за Договором №Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019 за березня 2022 року - січень 2023 року було направлено не одразу по факту завершення місяця надання послуг, а одночасно з претензією у лютому 2023 року.

Разом з тим, позивач до долучив до письмових пояснень долучив акти з січня 2023 по січень 2024, які підписані тільки регіональною філією. Також, до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів направлення та отримання актів приймання-передачі наданих послуг за Договором Л/НРП-19-670п-НЮ від 29.11.2019 року.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомі факти не потребують доказування тоді, коли вони визнані такими судом. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/3946/16 та від 26.10.2021 у справі №922/3990/19).

Західний регіон України охоплений однією з найбільш розгалужених залізничних мереж. Регіональна філія «Львівська залізниця» об`єднує територію семи областей - Львівську, Тернопільську, Волинську, Рівненську, Івано-Франківську, Чернівецьку та Закарпатську.

Враховуючи обставини повномасштабної військової агресії відносно України, 24 лютого 2022 року Укрзалізниця повідомила про перші евакуаційні рейси поряд з лінією розмежування.

Станом на 25 лютого Україною курсували 80% пасажирських поїздів - із затримками через оперативні зміни маршрутів, що підтверджується відомостями із ЗМІ.

Разом з тим, більшість евакуаційних рейсів було здійснено в напрямку західної України, що є загальновідомою інформацією.

ЗМІ неодноразово висвітлювали інформацію про те, що посадка на евакуаційні рейси для пасажирів безкоштовна і здійснюється в порядку живої черги. Пріоритет надається дітям, жінкам та літнім людям, за наявності місць сісти в поїзд можуть всі інші пасажири. Посадка на поїзди та їх відправлення продовжуються навіть в комендантську годину.

Разом з тим, навіть відновлений рух поїздів відбувався за інших умов, ніж сторони домовилися в Договорі, адже введені комендантські години. Для суду очевидним є те, що охочих розміщувати рекламу у поїздах, які здійснюють евакуацію цивільного населення, після 24.02.2022 не було (або ж попит значно / істотно скоротився), а Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" надає професійні послуги іншим замовникам щодо розміщення їх реклами.

Відповідно до частини 1 статті 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Факт військової агресії Російської Федерації проти України та евакуація цивільного населення в західні регіони України в розумінні вказаної статті Цивільного кодексу України зумовили припинення як зобов`язання Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо надання права Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" розміщувати рекламу у заздалегідь визначеній кількості приміських поїздів, які курсували на території вказаних областей, так і відповідне зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" з оплати вказаних послуг.

Посилання на п. 2.5 Договору щодо обов`язку платежу безвідносно до факту розміщення Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" реклами судом відхиляється, адже цей пункт регулює виникнення обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" за умов нормального курсування приміських поїздів Акціонерного товариства "Українська залізниця".

За наведених обставин, зобов`язання стороні за Договором з початку військової агресії припинилися.

Це підтверджується і позицією Акціонерного товариства "Українська залізниця", яка викладена в листі Департаменту майнової політики Акціонерного товариства "Українська залізниця" вих. №ЦКМ-13/4699 від 15.12.2023 де констатовано, що введення воєнного стану (обмеження на пересування громадян залізничним транспортом, комендантська година, повітряна тривога, бойові дії та окупація територій) вплинули на виконання договірних відносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" та Акціонерного товариства "Українська залізниця". У даному листі позивачем визнано, що від Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" надходили неодноразові звернення щодо договірних відносин, а пропозиції щодо відновлення роботи по укладеним договорам між сторонами узгоджені не були. Реклама не розміщувалася, а акти / рахунки Акціонерним товариством "Українська залізниця" не виставлялися. У додатку до листа визначено, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" по договору з філією "Південна залізниця" становить 44 000,00 грн.

Водночас, як стверджує позивач, ним на адресу відповідача був направлений проект додаткової угоди до укладеного між сторонами Договору в двох примірниках для його підписання, відповідно до якого сторони дійшли згоди розірвати з 01 квітня 2024 року укладений Договір відповідно до п.11.3 Договору.

При цьому, пункт 11.3 Договору передбачає можливість виконавця розірвати в односторонньому порядку договір у разі невиконання замовником зобов`язання щодо оплати вартості послуг за цим договором понад 1 календарний місяць з моменту настання строку (терміну) оплати послуг, визначеному цим договором.

Як вказав сам позивач, що 29.01.2024 відповідачем здійснено частковий платіж на рахунок позивача в загальній сумі 43 999 грн 99 коп., що підтверджується повідомленнями від 29.01.2024 №6854, №6855, №6856, №6857 про проведення внутрішньо-господарських розрахунків між структурними підрозділами регіональної філії "Львівська залізниця".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відтак, виставлення Акціонерним товариством "Українська залізниця" із значним запізненням (у лютому 2023 року) рахунків та актів за спірний період свідчить про суперечливу поведінку позивача, який з одного боку визнає факт не виникнення зобов`язання у спірний період, а з іншого боку - виставляє рахунки та вимагає сплати коштів.

Наведені обставини виключають можливість для висновку про виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Директ" зобов`язання у визначеному Акціонерним товариством "Українська залізниця" розмірі щодо послуг за Договором у період з березня 2022 по травень 2024.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, суд доходить висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені ст. ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано:26.12.2024

Суддя М.Є.Літвінова