ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про заміну кредитора

17 грудня 2024 року Справа № 915/254/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.

за участі секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представника кредитора-2: Гофман О.Є (у залі суду)

представника ТОВ Спецмонтаж-2016: Бондарєв Р.С. (у залі суду)

керуючий реструктуризацією та інші учасники справи відсутні

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 915/254/24 про неплатоспроможність фізичної особи

боржник - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Пляка Сергій Валерійович (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; адреса для листування: а/с 8, м. Миколаїв, 54017)

кредитори:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС (; проспект Академіка Глушкова, 40, офіс315, м. Київ, 03187)

2) Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (ідентифікаційний номер 09326464, вул. Херсонське шосе, 50, м. Миколаїв, 54028)

встановив:

Господарський суд Миколаївської області розглядає справу № 915/254/24 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи (боржника) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Провадження у справі про неплатоспроможність боржника відкрито ухвалою суду від 27.05.2024, цією ж ухвалою введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Пляку С.В., указано порядок та строк заявлення кредиторами грошових вимог до боржника та ін.

Наразі у справі здійснюється процедура реструктуризації боргів боржника.

20.11.2024 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмонтаж-2016 про заміну кредитора (сформована в системі Електронний суд), у якій заявник просить Замінити кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС (код 38039872) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Спецмонтаж-2016 (код 40391209) у зв`язку з відступленням права вимоги до боржника.

Ухвалою від 25.11.2024 суд прийняв до розгляду заяву ТОВ Спецмонтаж-2016 про заміну кредитора та призначив її розгляд на 17.12.2024.

У судовому засіданні бере участь представник ТОВ Спецмонтаж-2016 представник кредитора АТ Ощадбанк.

Інші учасники справи не з`явились, причин неявки не повідомили.

Згідно приписів ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України участь в судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Жодних заперечень стосовно призначеної до розгляду заяви про заміну кредитора не надійшло, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути зазначену заяву, суду не повідомлялося.

Враховуючи, що учасники справи належно повідомлені про час та місце розгляду справи, дотримуючись принципу процесуальної економії та беручи до уваги відсутність заперечень, суд вважає можливим у даному судовому засіданні розглянути заяву про заміну кредитора.

Присутній у судовому засідання представник ТОВ Спецмонтаж-2016 підтримав подану заяву, а представник кредитора АТ Ощадбанк не заперечив про її задоволення.

На підставі ст. 233 ГПК України 17.12.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 10.09.2024 у даній справі визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зокрема:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10 вересня 2024 року у справі № 915/254/24 визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- позачергові вимоги (судовий збір):

1) ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС - 4844,80 грн;

2) АТ Ощадбанк - 6056,00 грн;

- вимоги другої черги:

1) ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС - 74742804,76 грн (основний борг, 3% та інфляційні втрати);

2) АТ Ощадбанк - 669123,34 грн (основний борг, прострочені відсотки, 3% та інфляційні втрати та судові витрати за судовими рішеннями);

- вимоги третьої черги:

1) АТ Ощадбанк - 22660,23 грн (пеня).

31.10.2024 між ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС (первісний кредитор) та ТОВ Спецмонтаж-2016 (новий кредитр) укладено Договір № 31-10-2024 згідно п.п. 1.1. та 1.2. якого первісний Кредитор відступає (передає), а новий кредитор набуває (приймає) право грошової вимоги до ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо виконання грошового зобов`язання у розмірі 74 747 649,56 грн, набутих первісним кредитором та належних йому на підставі ухвали Господарського суду Миколаївської області від 12.06.2023 по справі №915/742/21 та ухвали Господарського суду Миколаївської області від 10.09.2024 у справі №915/254/24, котрі набрали законної сили.

Згідно 1.2. Договору відступлені права відступаються в повному обсязі та на умовах, що визначені цим Договором, та які існують на момент їх відступлення щодо погашення (виконання) Боржником основної суми заборгованості та інших сум, що належать до сплати (виконання) Боржником.

У п.3.1 Договору сторни передбачили, що ціна цього договору складає суму грошових коштів у розмірі 160000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 31-10-2024 відступлені права вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день виконання новим кредитором пункту 3.2.1 даного Договору та підписанням між Сторонами Акту прийому-передачі документів відповідно до розділу 2 даного Договору.

31.10.2024 сторонами Договору підписано акт приймання-передачі документів.

Ціну договору сплачено повністю, що підтверджено квитанціями № 0.0..1 ві. 04.10.2024 (на 30000,00 грн) та № СВ08942253/1 від 16.12.2024 (на 130000,00 грн).

Таким чином, право грошової вимоги до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо виконання грошового зобов`язання у розмірі 74 747 649,56 грн було набуто ТОВ Спецмонтаж-2016 з 01.11.2024.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків. передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісною кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, ст. 512 ЦК України передбачає випадки, в яких відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, тобто, матеріальному правовідношенні, при цьому за змістом даної статті правонаступництво та передання своїх прав кредитором іншій особі за правочином є окремими самостійними підставами заміни кредитора у зобов`язанні, що відрізняються як за умовами виникнення, так і їх оформленням і правовими наслідками: заміна боржника в зобов`язанні також є можливою як на підставі правочину (ст. 520 ЦК України), так і в силу спеціальних приписів закону (ст. ст. 104-І09 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісною кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Наявність судового рішення про задоволення вимоги кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, Цивільним кодексом України не визначено імперативної норми дотримання вимог платної чи безоплатної основи при укладанні правочину по заміні кредитора. Відповідно до п.п. 59,60 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №909/968/16 метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Водночас, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Розрізняють дві форми правонаступництва: універсальне та часткове (сингулярне). При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві, до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Цивільний кодекс України у статтях 512-514 передбачає заміну кредитора у зобов`язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), який вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, правочин щодо відступлення прав вимоги, окрім відповідної форми, має відповідати іншим загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, адже їх недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) є підставою для недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України. Зокрема, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, сторони нікчемного правочину не зобов`язані виконувати його умови, причому навіть і тоді, коли суд не визнає його недійсним.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) зазначив, що для правильного вирішення питання заміни кредитора у справі про банкрутство його правонаступником слід встановити чи були визнані кредиторські вимоги правопопередника та в якому розмірі, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги до банкрута. При цьому, оцінюючи обсяг переданих прав, потрібно враховувати загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Таким чином, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши вищенаведені факти та обставини відповідно до наведених норм чинного законодавства, які регулюють здійснення процесуального правонаступництва, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 від 21.02.2024 про заміну кредитора правонаступником.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків. передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісною кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, ст. 512 ЦК України передбачає випадки, в яких відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, тобто, матеріальному правовідношенні, при цьому за змістом даної статті правонаступництво та передання своїх прав кредитором іншій особі за правочином є окремими самостійними підставами заміни кредитора у зобов`язанні, що відрізняються як за умовами виникнення, так і їх оформленням і правовими наслідками: заміна боржника в зобов`язанні також є можливою як на підставі правочину (ст. 520 ЦК України), так і в силу спеціальних приписів закону (ст. ст. 104-І09 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісною кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Наявність судового рішення про задоволення вимоги кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, Цивільним кодексом України не визначено імперативної норми дотримання вимог платної чи безоплатної основи при укладанні правочину по заміні кредитора. Відповідно до п.п. 59,60 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №909/968/16 метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою. припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідною учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Водночас, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Розрізняють дві форми правонаступництва: універсальне та часткове (сингулярне). При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві, до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Цивільний кодекс України у статтях 512-514 передбачає заміну кредитора у зобов`язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), який вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, правочин щодо відступлення прав вимоги, окрім відповідної форми, має відповідати іншим загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, адже їх недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) є підставою для недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України. Зокрема, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, сторони нікчемного правочину не зобов`язані виконувати його умови, причому навіть і тоді, коли суд не визнає його недійсним.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) зазначив, що для правильного вирішення питання заміни кредитора у справі про банкрутство його правонаступником слід встановити чи були визнані кредиторські вимоги правопопередника та в якому розмірі, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги до банкрута. При цьому, оцінюючи обсяг переданих прав, потрібно враховувати загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Таким чином, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши вищенаведені факти та обставини відповідно до наведених норм чинного законодавства, які регулюють здійснення процесуального правонаступництва, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ Спецмонтаж-2016 від 19.11.2024 про заміну кредитора правонаступником.

У зв`язку із задоволенням заяви ТОВ Спецмонтаж-2016 суд вважає необхідним зобов`язати керуючого реструктуризацією внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів Крупенка Костянтина Валентиновича (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно із ч.2 ст.232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 2, 52, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмонтаж-2016 про заміну кредитора

2. Замінити кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС () на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмонтаж-2016 (; провул. Парковий, 5/1, м. Миколаїв, 54025).

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Відповідний реєстр надати суду.

4. Ухвалу надіслати учасникам у справі, зазначеним у вступній частині ухвали та ТОВ Спецмонтаж-2016 (провул. Парковий, 5/1, м. Миколаїв, 54025).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://mk.arbitr.gov.ua/sud5016.

Ухвала суду відповідно до приписів ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Південно - західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.12.2024.

Суддя Т.М.Давченко