ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. Справа№ 910/19584/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін

від позивача: Палажченко О.О. (довіреність від 25.12.2023 №60-15475/23),

Голік О.А. (довіреність від 25.12.2023 №60-15461/23)

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: не з`явився

від відповідача 4: не з`явився

від відповідача 5: не з`явився

від відповідача 6: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.09.2024 про залишення позову без розгляду

у справі №910/19584/20 (суддя Вікторія ДЖАРТИ)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3 ,

4) ОСОБА_4 ,

5) ОСОБА_5 ,

6) ОСОБА_6

про солідарне стягнення 137 454 309, 83 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення грошових коштів у сумі 137454309,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі, які входили до керівних органів Акціонерного товариства "Ерде Банк", приймали необґрунтовані рішення щодо кредитування прямо чи опосередковано пов`язаних із власниками банку позичальників без оформлення будь-якого забезпечення (або забезпечення, співмірного із сумою кредиту), з надмірною концентрацією кредитного ризику та безпідставного продовження строків виданих кредитів. Такі дії відповідачів завдали Акціонерному товариству "Ерде Банк" збитків на суму 137454309,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/19584/20, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, позовну заяву повернуто на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Постановою Верховного Суду від 05.08.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 у справі №910/19584/20 скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 відкрито провадження у справі №910/19584/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_8 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/19584/20 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі №910/19584/20 здійснено заміну відповідача-6 - ОСОБА_8 на її правонаступника - ОСОБА_6 .

04.11.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 953000,00 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 136501309,83 грн.

У підготовчому засіданні 07.11.2022 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 скасовано, а справу №910/19584/20 передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 справу №910/19584/20 прийнято до провадження суддею Нечай О.В. та залишено без розгляду позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.02.2024 у справі №910/19584/20 було відхилено касаційну скаргу представника відповідача 1 та залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі №910/19584/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних особі задоволено. Ухвалу господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/19584/20 скасовано. Справу №910/19584/20 передано до господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2024 позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення 137 454 309, 83 грн залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позивач має право звертатися з позовом до пов`язаних з банком осіб про відшкодування шкоди саме в процесі ліквідації неплатоспроможного банку, тобто до моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення банку як юридичної особи. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з даним позовом після внесення відповідного запису, вказане свідчить про відсутність процесуальної дієздатності позивача на подання даного позову і є підставою для залишення його без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи №910/19584/20 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19584/20 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи процесуального закону та неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Відповідач стверджує, що судом першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України не було належним чином враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, наведені у постанові від 27.09.2022 у справі №904/3864/21. При цьому, висновки Верховного Суду у справі №904/3864/21 були враховані Північним апеляційним господарським судом під час прийняття постанов від 01.06.2023 та від 16.04.2024 у цій справі №910/19584/20, якими було скасовано попередні ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, за доводами позивача, висновки суду першої інстанції про відсутність у позивача процесуальної дієздатності на звернення до суду із заявленим позовом є хибними. Позивач вважає, що суд безпідставно ототожнює повноваження ліквідатора та визначені Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" функції ліквідатора з правом на звернення до суду за відшкодуванням заподіяних збитків (шкоди).

Також суд безпідставно ототожнює припинення банку з припиненням права позивача на звернення до суду із зазначеним позовом та, крім того, безпідставно обмежує реалізацію вказаного права (процесуальну дієздатність позивача) посиланням на необхідність застосування норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, чинній саме на момент припинення неплатоспроможного банку.

Окрім цього, скаржник також вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо обмеження процесуальної дієздатності позивача з посиланням на необхідність застосування виключно норм права, чинних на момент припинення неплатоспроможного банку, тобто норм Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI у редакції станом на 14.11.2018, а не норм, чинних на момент подання позивачем заявленого позову, зокрема, зі змінами, внесеними Законом №1588-ІХ.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19584/20. Відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19584/20 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

28.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/19584/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19584/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 2270, 00 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

05.11.2024 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяви про усунення недоліків, у якій вказано, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звільнений від сплати судового збору у даній категорії спорів.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 враховуючи перебування судді Ткаченка Б.О., у відпустці, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, справу №910/19584/20 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2024, справу №910/19584/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19584/20, призначено її до розгляду на 10.12.2024, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

У судовому засіданні 10.12.2024 було оголошено перерву до 17.12.2024.

У судовому засіданні 17.12.2024, представники позивача підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Представники відповідачів або ж особисто відповідачі у призначене засідання суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. а саме шляхом направлення процесуальних документів до їх електронних кабінетів через систему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа, а також рекомендованим листом з повідомленням («Укрпошта»). (а.с.50-68,76,77 т.17)

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету.

Частинами 5 та 7 ст. 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, колегія суддів, зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів у судовому засіданні 17.12.2024.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вже було зазначено, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в оскаржуваній ухвалі зазначив, що матеріалами справи підтверджено, сторонами не спростовано, що державна реєстрація припинення Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" відбулась 13.11.2018. Станом на 13.11.2018 жодних позовів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в порядку частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції чинній станом на 10.12.2020) до відповідачів пред`явлено не було, даний позов було пред`явлено 10.12.2020, тобто через 2 роки після ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК". Суд першої інстанції зазначає, що станом на день звернення з цим позовом до суду (10.12.2020) повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" були припинені, а саме 13.11.2018.

Припинення повноважень Фонду відносно процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" 13.11.2018 невілює його право на звернення з позовом до суду 10.12.2020 на підставі частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції чинній станом на 10.12.2020), що свідчить про відсутність у Фонду процесуальної дієздатності на подання позову 10.12.2020 на підставі вказаної статті.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Приписами частин 2-5 статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на 14.11.2018) встановлено, що за результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Не пізніше наступного робочого дня після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення процедури ліквідації банку та припинення банку як юридичної особи.

Так позивачем, до поданого до суду позову додана належним чином засвідчена копія оголошення про припинення АТ "Ерде Банк" як юридичної особи, відповідно до якого, 14.11.2018 до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення публічного акціонерного товариства "Ерде Банк", як юридичної особи, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.

Спеціальним законом, який надає право позивачу (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) на звернення до суду в інтересах інших осіб є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Положеннями частини 5 статті 52 Закону (в редакції станом на 14.11.2018) передбачено, що Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів. Кошти, стягнуті з пов`язаних із банком осіб як відшкодування шкоди, а також з небанківських фінансових установ, зазначених в абзаці першому цієї частини, включаються до ліквідаційної маси банку. У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду. Такі вимоги забезпечуються накладенням арешту на грошові кошти та майно осіб, до яких вони заявлені, у порядку забезпечення позову. Ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов`язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Норма ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на момент звернення з цим позовом) передбачала, що вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті.

Одним з головних завдань Фонду під час виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації є задоволення вимог кредиторів (ч. 5 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Нормативне урегулювання задоволення вимог кредиторів, які не були задоволені під час ліквідації банку, знайшло своє відображення у Положенні про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2017 № 3711. Зокрема, пунктом 11 Глави VIII вказаного Положення визначено, що у разі, коли після затвердження ліквідаційного балансу банку Фонд одержав кошти в результаті вжиття заходів з відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку особами, визначеними у частині п`ятій статті 52 Закону, - такі кошти спрямовуються Фондом кредиторам банку - особам, акцептовані вимоги яких до банку були віднесені до першої - восьмої черги та в результаті ліквідаційної процедури залишилися незадоволеними та вважаються погашеними, у межах розміру шкоди, заподіяної їм внаслідок визнання погашеними їхніх акцептованих вимог, в порядку та черговості задоволення вимог, встановлених Законом і цим Положенням, після відшкодування витрат Фонду, понесених у зв`язку із стягненням шкоди (збитків).

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Отже, у разі недостатності майна банку норма ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наділяє Фонд правом звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди заподіяної кредиторам та/або банку. Норма статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не містила заборони для Фонду звернутися до суду з позовом після ліквідації Банку, а навпаки, враховуючи спеціальний статус Фонду, визначала, що ліквідація неплатоспроможного банку не припиняє таке право (абзац 2 частини першої статті 52) та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи (абзац 4 частини п`ятої статті 52). До того ж, таку прогалину у нормі було усунено законодавцем шляхом ухвалення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізмів виведення банків з ринку та задоволення вимог кредиторів цих банків" від 30.06.2021 № 1588-IX. Указаним законом було доповнено статтю 52, зокрема, частиною 7, абзацом 2 якої передбачено, що Фонд має право звертатися з такими позовами протягом процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи (спеціальна позовна давність).

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 904/3864/21.

Колегія суддів зазначає, що Фонд наділений правом звертатися з позовом про відшкодування шкоди, оскільки таке право Фонду надано в силу закону з огляду на його спеціальний статус та повноваження (статті 3, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). До повноважень Фонду, зокрема, віднесено звернення з позовами про відшкодування шкоди завданої банку, вкладникам та іншим кредиторам, крім того, звернення Фонду до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої Банку або його кредиторам, безпосередньо віднесено до його функцій, передбачених законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок господарського суду першої інстанції про те, що Фонд не може звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, після завершення процедури ліквідації банку, у зв`язку із відсутністю у Фонду повноважень, як ліквідатора АТ "Ерде Банк", необґрунтованим. У цій справі Фонд, обґрунтовуючи свої вимоги заподіянням шкоди банку та/або кредиторам, міг звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, що було прямо передбачено законом.

Колегія суддів вказує на те, що правовий висновок про право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звертатися з позовом про стягнення шкоди до пов`язаних з банком осіб від власного імені після припинення банку як юридичної особи міститься і у постановах Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №910/18526/21 та Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/11027/18. Такі ж висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №916/1489/22 та 12.12.2023 у справі №927/561/21 щодо застосування ст. 1166 ЦК України та ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 910/19584/20 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, розподіл сум судового збору, пов`язаного з поданням апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19584/20 скасувати.

3. Справу №910/19584/20 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складений 18.12.2024.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук