РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2024Справа № 910/11973/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600)

до Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 43005393)

про стягнення 863 533, 50 грн,

Представник сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі за текстом - ДП ЗД «Укрінтеренерго», Позивач) з позовом до Державної податкової служби України (далі за текстом - ДПС України, Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію - 553 247, 19 грн, 15 % річних - 225 157, 55 грн та інфляційні втрати - 85 128, 76 грн, нарахованих за порушення виконання Відповідачем грошового зобов`язання за договором постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» № 80 від 16.11.2022.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що ним належним чином виконувалися договірні зобов`язання в грудні 2022, а саме здійснювалося постачання електричної енергії, за яку Відповідачем сплачено лише частково та з порушенням погоджених сторонами строків, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат та 15 % річних.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого відзиву вбачається, що Відповідачем заперечуються вимоги за позовом оскільки заявлено до стягнення суму основної заборгованості на підставі акту коригування Регулятора, а Відповідачем у повному обсязі здійснено розрахунки договірних зобов`язань за 2021 рік.

Зобов`язання з оплати 15 % річних не може бути покладено на Відповідача оскільки чинним законодавством передбачено нарахування 3 % річних.

У відзиві Відповідачем зазначено, що Акт приймання-передачі електричної енергії або комерційна пропозиція за відповідний розрахунковий період (2021) не надходив йому при тому, що спірний період Позивачем заявлено грудень 2022.

Також Відповідач звертає увагу суду на неможливість проведення розрахунків оскільки останні не передбачено бюджетними асигнуваннями, а в силу відсутності у Відповідача вини у спірних правовідносинах його не може бути притягнуто до відповідальності.

Окрім викладеного, Відповідач стверджує, що Позивачем при здійснені розрахунку інфляційних втрат не враховано дефляцію у липні та серпні 2023 у зв`язку з чим проведені Позивачем нарахування є неправильними.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

28.10.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач також просить суд поновити процесуальний строк на його подання, а подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 10.10.2024 ухвала суду від 10.10.2024 доставлена до електронного кабінету Відповідача 10.10.24 о 13:22 у зв`язку з чим Відповідач мав право подати відзив на позовну заяву у строк до 25.10.2024.

З поданого відзиву вбачається, що останній подано через систему «Електронний суд» 25.10.2024, а відтак процесуальний строк на його подання Відповідачем не пропущено, що свідчить про відсутність підстав для його поновлення.

Також суд відмовив Відповідачу у розгляді даної справи за правилами загального позовного провадження оскільки стороною не доведено підстав для такого переходу.

31.10.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

04.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

12.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Позивача на заперечення Відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16.11.2022 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО», яке виконує функції постачальника «останньої надії» (далі - Постачальник, Позивач, ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО»), яке діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 №1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (із змінами), відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила/ПРРЕЕ), та Державною податковою службою України (далі за текстом - Споживач, Відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі за текстом - Договір).

Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено Комерційну пропозицію № 5 в редакції від 08.10.2021.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.8 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до цього договору. Спосіб визначення ціни на електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Розрахунковий період за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Умовами пункту 4.1 розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 встановлено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від оператора системи розподілу (передачі) (далі - ОС).

Відповідно до положень пункту 4.2 розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 передбачено, що остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі (пункт 4.2 розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021).

Пунктом 4.3 розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 закріплено, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем Постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до пункту 16.2 цієї Комерційної пропозиції.

Умовами пункту 4.4 розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається ОС, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

У разі неповернення Споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу Акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку Споживача у встановлений термін (триденний) документ вважається узгодженим та підтвердженим Споживачем та приймається Постачальником як узгоджений.

Документом, що підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від постачальника до споживача, є узгоджений сторонами акт купівлі-продажу оформлений відповідно до умов, визначених в цьому розділі.

Додатковою угодою № 1 від 16.11.2022 до Договору сторонами погоджено обсяг електричної енергії на листопад 2022 - 340 000 кВт/год та грудень 2022 - 323 500 кВт/год.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного Договору ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (Позивачем), на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Відповідачем, за даними отриманими від оператора системи розподілу ПрАТ «Дтек Київські електромережі» Відповідачу виставлено:

- рахунок № 93/08/О11/37331 від 12.12.2022 на оплату за обсяг споживання електричної енергії за листопад 2022 - 383 977 кВт.*год. на загальну суму 2 204 924, 95 грн (з ПДВ), та Акт № 029897 від 30.11.2022, які надіслано Позивачем електронною поштою 15.12.2022, а отримано Відповідачем 15.12.2022;

- рахунок № 93/08/О12/39462 від 10.01.2023 на оплату за обсяг споживання електричної енергії за грудень 2022 - 378 569 кВт.*год. на загальну суму 2 114 595, 58 грн (з ПДВ), та Акт № 031834 від 30.12.2022, які надіслано Позивачем електронною поштою 14.01.2023, а отримано Відповідачем 14.01.2023.

Судом встановлено, що зазначені вище документи за Договором за спірний період направлялися Відповідачу на його офіційну електронну адресу , як це і погоджено розділом 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021.

Рахунок № 93/08/О11/37331 від 12.12.2022 Відповідачем оплачено у повному обсязі згідно платіжної інструкції № 3894 від 28.12.2022.

В листі від 07.02.2023 № 3078/6/99-00-17-02-02-06 Відповідачем визнано факт отримання Акту купівлі - продажу № 031834 від 30.12.2022, в якому також викладено прохання до Позивача надати акт на грудень 2022 на залишковий об`єм 279 523 кВт*год на суму 1 561 348, 39 грн, а залишок об`ємом 99 046 кВт*год надати іншим актом для вирішення питання погашення заборгованості, що виникла.

При цьому судом враховано відсутність заперечень Відповідача в частині зазначеного Позивачем обсягу спожитої електричної енергії за грудень 2022 (378 569 кВт.*год.) на загальну суму 2 114 595, 58 грн.

На прохання Відповідача, Позивач листом від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН надіслав акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/1 від 31.12.2022 на суму 1 561 348, 39 грн за 279 523 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042647, акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 на суму 553 247, 19 грн за 99 046 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042648.

19.07.2023 згідно платіжних інструкцій № 1613 та № 1612 Відповідачем сплачено по рахунку № 93/08/П12/0042647, однак згідно доводів Позивача з простроченням.

Сума в розмірі 553 247, 19 грн за електричну енергію за актом купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 станом на дату звернення до суду з позовом не сплачена.

Суд зазначає, що станом на дату ухвалення даного рішення матеріали справи не містять доказів сплати 553 247, 19 грн за електричну енергію за актом купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022.

Пунктом 7.4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 сторонами погоджено, що Споживач за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний крім оплати штрафних санкцій сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15 % річних від простроченої суми невиконання або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить суд стягнути заборгованість з основного боргу та нараховує інфляційні втрати та 15 % річних згідно наданого розрахунку.

11.01.2024 Позивач звертався до Відповідача з претензією № 44/11-006728 від 11.01.2024 про сплату суми основного боргу, нараховані інфляційні втрати та 15 % річних.

Відповідачем фактично не заперечуються обсяги спожитої електричної енергії наданої Позивачем за період грудень 2022, а докази споживання її в меншому обсязі матеріали справи не містять.

Відповідачем не спростовано доводів Позивача в частині направлення останнім листом від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН спірного Акту № 031834/2 купівлі-продажу електричної енергії за грудень 2022, який надано до матеріалів справи без підпису споживача.

При цьому суд зазначає, що зауваження до такого акту Відповідачем не надано, що свідчить про його прийняття Позивачем як узгодженого в силу положень розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021.

Дослідивши відзив Відповідача суд вважає за необхідне звернути увагу сторони, що вона недобросовісно користується своїми правами оскільки подання відзиву на позовну заяву з посиланнями на норми чинного законодавства, які не стосується предмету спору та спірних правовідносин, опис обставин, які не стосуються справи, при тому з подвійним повторюванням такої інформації, на думку суду здійснено навмисно задля штучного ускладнення судового процесу.

Що стосується суті заперечень Відповідача, судом виокремлено останні, які полягають в наступному:

- заборгованість Відповідачем за Договором погашено, а заявлена до стягнення сума основного боргу перевищує погоджені сторонами обсяги;

- при розрахунку Позивачем не враховано місяці коли існувала дефляція;

- нарахування 15 % річних суперечить вимогам чинного законодавства.

У відповіді на відзив Позивач звертає увагу суду на те, що пунктом 2 додаткової угоди № 1 до Договору закріплено, що вартість послуг за Договором визначається як очікувана вартість обсягів постачання електричної енергії, а Відповідач повинен нести відповідальність за перевищення суми договору та очікуваних обсягів постачання електричної енергії.

При цьому застосування 15 % річних погоджено сторонами пунктом 7.4 Комерційної пропозиції № 5, нарахування яких не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання Відповідачем.

Те саме стосується і нарахування інфляційних витрат.

Крім того, Позивач зазначає, що відсутністю бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення Відповідача від сплати вартості спожитої електричної енергії.

Заперечення Відповідача, викладені у відповіді на відзив є аналогічні тим, що викладені у відзиві та ґрунтуються на відсутності обов`язку з оплати оскільки розрахунки за Договором між сторонами проведено у повному обсязі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Законодавством України, зокрема положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ, врегульовано відносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії, а також встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Так, положеннями частини 6 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до частини 11 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до положень частин 8, 9 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункт 3.4.4 глави 3.4 розділу III ПРРЕЕ, які кореспондуються з умовами, що зазначені в Комерційній пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.

Тобто, законодавством встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. У такому разі договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником «останньої надії» у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

Відповідно до положень пункту 4.12 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Факт споживання електричної енергії споживачем підтверджується даними комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику «останньої надії» оператор системи розподілу/передачі шляхом надання Звіту про фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За загальним правилом, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (частини 2, 5 статті 633 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

З огляду на встановлені судом вище обставини, враховуючи положення розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, Акт № 031834/2 від 13.12.2022 є такий, що узгоджений Позивачем та сформований на підставі даних комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику «останньої надії» оператор системи розподілу/передачі шляхом надання Звіту про фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за грудень 2022.

Доказів на спростування зазначеного Відповідачем не надано.

При цьому суд зазначає, що заперечення Відповідача про неотримання Акту № 031834/2 від 13.12.2022, який додано до листа від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інший акт доданий до такого листа Відповідачем - сплачено.

Зазначене свідчить про суперечливу поведінку Відповідача.

Так, зобов`язання з оплати у Відповідача за актами № 031834/1 від 31.12.2022 та № 031834/2 від 31.12.2022 є таким що настало 23.02.2023.

В силу зазначеного, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення заборгованість за Договором за грудень 2022 на суму 553 247,19 грн підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що дійсно як про це стверджує Позивач, додатковою угодою № 1 до Договору сторонами погоджено орієнтовну вартість за погоджений сторонами обсяг електричної енергії, яку Відповідачем спожито у більших обсягах, що підтверджено звітом ПрАТ «Дтек Київські електромережі» та є підставою для оплати.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначені норми також кореспондуються з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Виходячи з положень статей 610, 611, 612 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання, оскільки ним допущено прострочення строків виконання грошового зобов`язання за грудень 2022, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором та законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом вище, пунктом 7.4 Комерційної пропозиції № 5 до Договору сторонами погоджено розмір річних - 15 %, що спростовує доводи Відповідача в частині правомірності нарахування останніх.

В силу того, що Відповідачем сплачено за актом № 038134/1 від 31.12.2022 - 19.07.2023, а за актом № 038134/2 від 31.12.2022 оплата не здійснена, останнім допущено прострочення виконання грошового зобов`язання у зв`язку з чим нарахування 15 % річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок, суд зазначає, що нарахування 15 % річних в розмірі 225 157, 55 грн є арифметично вірним та обґрунтованим, а інфляція підлягає зменшенню на суму у зв`язку із існуванням дефляції за липень - серпень 2024 у зв`язку з чим стягненню на користь Позивача підлягає сума 64 695, 73 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, у справі № 910/13071/19 Велика Палата Верховного Суду вказала на порядок розрахунку інфляційних втрат та наголосила, «що якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою від 17.07.2003 № 1078 Кабінет Міністрів України (подібний висновок, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/5349/22).

Відтак, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/24266/16.

З огляду на викладене вимоги Позивач в цій частині підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Частинами 1-2 сттатті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи факт невиконання Відповідачем умов Договору в частині строків здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог та наявності підстав для часткового задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» - задовольнити.

2. Стягнути з Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 43005393) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600) заборгованість за поставлену електричну енергію - 553 247 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі двісті сорок сім) грн 19 коп, 15 % річних - 225 157 (двісті двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят сім) грн 55 коп, інфляційні втрати - 64 695 (шістдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн 73 коп. та судовий збір - 12 646 (дванадцять тисяч шістсот сорок шість) грн 51 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 23.12.2024

Суддя Антон ПУКАС