ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2809/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу №916/2809/24

за позовом: Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, просп. Дніпровський, 34А, ), Код ) в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (Херсонської обласної військової адміністрації) (73003 м. Херсон, площа Свободи, буд. 1, Код )

до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ), та Верхньорогачицької селищної ради (74402, Херсонська обл., Каховський р-н, смт Верхній Рогачик, вул. Центральна, буд. 48, Код )

про визнання незаконними та скасування наказів, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

Представник:

Від прокуратури: Мацюра Н.Ю. посвідчення;

Від позивача: Макаренко М.В. самопредставництво;

Від відповідачів: 1. Новіков М.М. самопредставництво;

2. не з`явився;

Керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (Херсонської обласної військової адміністрації) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та до Верхньорогачицької селищної ради про визнання незаконними та скасування наказів, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2024р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2809/24 в порядку загального позовного провадження.

21.08.2024р. за. №30787/24 до суду від Каховської окружної прокуратури Херсонської області надійшла заява про залучення співвідповідача, згідно якої останній просить суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача Верхнорогачицьку селищну військову адміністрацію Каховського району Херсонської області, яка судом в судовому засіданні 26.09.2024 була залишена без розгляду на підставі усного клопотання представника прокуратури, про що судом постановлено ухвалу в протокольній формі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2024р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

08.07.2024р. за вх. №26259/24 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

12.07.2024р.за вх.№26714/24 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, згідно якого позивач вказує що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, 12.07.2024р.за вх.№26804/24 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив відповідача-1, згідно якого прокурор вказує що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач-2 в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч.5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 5.8 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 у справі №761/21436/20.

У пункті 5.6. Положення про ЄСІТС визначено, що користувач ЄСІТС - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).

Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, особи, які зареєстровані в ЄСІТС, мають змогу знайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки всі внесені до автоматизованої системи діловодства судів документи та повідомлення по справі надсилаються до Електронних кабінетів користувачів в автоматичному порядку.

Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідач Верхньорогачицькаї селищна рада є користувачем ЄСІТС, зареєстрований в Електронному суді та має власний кабінет в Електронному суді.

Так, ухвали суду від 01.07.2024, 15.07.2024, 02.09.2024, 11.09.2024, 26.09.2024, 28.10.2024, 11.11.2024, 26.11.2024 та від10.12.2024 були надіслані до електронного кабінету відповідача 2 , про що свідчать наявні у справі довідки про доставку електронного документу.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

За посиланнями прокурор, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ «Про включення земельних ділянок у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами» включено земельні ділянки у Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, сформованих за результатами інвентаризації у 2019 році, які включаються до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах, який є додатком до такого наказу, серед яких за порядковим номером 363 значиться земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207, площею 6,7753 га, що розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області (зараз територія Верхньорогачицької селищної ради територіальної громади Каховського району Херсонської області).

Зазначена ділянка сформована як землі запасу сільськогосподарського призначення державної власності на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 14.08.2019 та у подальшому 29.08.2019 у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0272 площею 6,7753 га.

Прокурор вказує, що згідно з даними деталізованої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 378894124, сформованої 16.05.2024, право державної власності Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га зареєстровано 08.04.2020 на підставі рішення державного реєстратора Верхньорогачицької РДА Жованик Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51965629 від 14.04.2020, здійснено на підставі таких документів: витягу з ДЗК про земельну ділянку серії НВ-020, виданого 07.04.2020 відділом у Верхньорогачицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ «Про включення земельних ділянок у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами».

При цьому як зазначає прокурор, первинну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207 у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено за відсутності правовстановлюючих документів, якими посвідчується виникнення права власності.

За посиланнями прокурора, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції визначеній на час проведення державної реєстрації об`єкту) визначає вичерпний перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації права власності. Зокрема, державним реєстратором підставою виникнення та реєстрації права ГУ Держгеокадастру у Херсонській області зазначено наказ від 15.10.2019 №3516-СГ. При цьому зазначеним наказом не затверджувалась документація із землеустрою щодо формування земельних ділянок, не визнавалось право державної власності на землі сільськогосподарського призначення та не вирішувалось питання про виникнення права державної власності на земельну ділянку в інший спосіб. Жодного з документів, передбачених статтею 27, для проведення державної реєстрації прав на земельну ділянку не надано.

Таким чином, на переконання прокурора рішення державного реєстратора про реєстрацію права державної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення за ГУ Держгеокадастру у Херсонській області проведено з порушенням вимог законодавства та є протиправним.

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ «Про передачу земельних ділянок з державної власності у комунальну власність» передано Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 10,1036 га, розташовані в межах території територіальної громади, зокрема, земельна ділянка площею 6,7753 га, кадастровий номер :04:001:0207, місце розташування: Херсонська область, Верхньорогачицький район, Ушкальська сільська рада.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність від 23.04.2021 Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області передано із державної власності, а Верхньорогачицькою територіальною громадою Каховського району (раніше Верхньорогачицького району) Херсонської області прийнято у комунальну власність Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району (раніше Верхньорогачицького району), серед інших, земельну ділянку площею 6,7753 га (кадастровий номер :04:001:0207, місце розташування: Херсонська область, Верхньорогачицький район, Ушкальська сільська рада.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2021 за Верхньорогачицькою територіальною громадою Каховського району Херсонської області в особі Верхньорогачицької селищної ради зареєстровано право комунальної власності на вказану ділянку, про що вчинено запис про речове право №42063623.

Водночас, прокурор вказує що згідно з інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 28.02.2024 № 04-244 та долученого до неї фрагменту картографічних матеріалів, сформованих за матеріалами лісовпорядкування 2015 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 частково накладається на землі державного лісового фонду Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» (квартал № 5).

Також, за інформацією Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 16.04.2024 № 194, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 мають частковий перетин з кварталом 5 Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 з межами земель лісового фонду квартал 5 Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» становить 3,1558 га з загальної площі ділянки 6,7753 га, що також підтверджується доданою схемою розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Каховське ЛГ» (квартал 5 Первомаївського лісництва, згідно матеріалів лісовпорядкування 2015 р.) на території Верхньорогачицької селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області.

При цьому, як зазначає прокурор інформація, надана ВО «Укрдержліспроект» щодо спірних земель, а також додані до неї графічні матеріали, є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів.

Прокурор наголошує, що спірна земельна ділянка на час її інвентаризації та реєстрації у Державному земельному кадастрі, а також передачі її у комунальну власність і на теперішній час, частково належить до земель державного лісового фонду та не вилучалась з постійного користування державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства. За таких обставин, наказ ГУ ДГК у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516- СГ та наказ ГУ ДГК у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ видані з порушеннями вимог земельного та лісового законодавства.

Також прокурор зазначає, що відповідно до інформації Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв), наданої листом від 06.02.2024 № 01-11/149, за результатами опрацювання відкритого вебпорталу геоінформаційної системи «Ліси України», земельна ділянка площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207 накладається на землі ДП «Каховське лісове господарство», а саме розташована в межах 2, 3, 43 виділів 5 кварталу Первомаївського лісництва.

Крім того, вказаним листом повідомлено, що ДП «Каховське лісове господарство», як і спірна земельна ділянка, що розташована на території Верхньорогачицької селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області, з 24.02.2024 є тимчасово окупованою територією України, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022.

Згідно з даними Національної кадастрової системи із застосуванням шару «Ліси», який сформовано в рамках інформаційної взаємодії з державним лісовим кадастром, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 накладається на землі державного лісового фонду

Як зазначає прокурор, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 № 59 (зі змінами внесеними наказом Держгеокадастру від 13.05.2019 № 129) «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» у 2019 році проводилась інвентаризація на території об`єднаних територіальних громад несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі, крім земель, які знаходяться в постійному користуванні державних підприємств, установ та організацій.

На підставі цього наказу проведено інвентаризацію та 14.08.2019 складено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель. В подальшому, 29.08.2019 відділом у Верхньорогачицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га та віднесено її до категорії земель сільськогосподарського призначення, вид використання землі запасу, тобто фактично відбулось її вилучення із земель державного лісового фонду.

Згідно даних деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право державної власності Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207 зареєстровано 08.04.2020 на підставі рішення державного реєстратора Верхньорогачицької РДА Жованика Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51965629 від 14.04.2020, та здійснено на підставі витягу з ДЗК про земельну ділянку серії НВ-020, виданого 07.04.2020 відділом у Верхньорогачицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ «Про включення земельних ділянок у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами».

При цьому зазначеним наказом не затверджувалась документація із землеустрою щодо формування земельних ділянок, не визнавалось право державної власності на землі сільськогосподарського призначення та не вирішувалось питання про виникнення права державної власності на земельну ділянку в інший спосіб. Жодного з документів, передбачених статтею 27, для проведення державної реєстрації прав на земельну ділянку не надано.

Таким чином, прокурор вважає що рішення державного реєстратора про реєстрацію права державної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення за ГУ Держгеокадастру у Херсонській області проведено з порушенням вимог законодавства та є протиправним, та з урахуванням положень ст. 11 Лісового кодексу та ст. 117 Земельного кодексу України право державної власності на зазначену земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства, не могло припинитися внаслідок прийняття рішення органом виконавчої влади, який відповідно до своєї компетенції не був наділений повноваженнями щодо розпорядження землями лісового фонду.

Крім того, за посиланнями прокурора зміна цільового призначення особливо цінних земель та земельних лісових ділянок з метою їх використання для цілей, не пов`язаних із веденням лісового господарства, допускається у виключних випадках передбачених Земельним кодексом України. Згідно із ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. На час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області вказаного наказу та на теперішній час зазначена ділянка знаходиться за межами населеного пункту. Таким чином, власником (розпорядником) земель державного лісового фонду, розташованих за межами населених пунктів, є обласні державні адміністрації.

Отже, вилучення для нелісогосподарських потреб земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП «Каховське лісогосподарство» належить до повноважень Херсонської обласної державної адміністрації.

Вказану земельну ділянку наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ включено у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, а 23.04.2021 наказом № 113-ОТГ передано Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району у комунальну власність (зареєстровано право комунальної власності за Верхньорогачицькою селищною радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2021, запис № 42063623).

Водночас, як зазначає прокурор за інформацією Херсонської обласної державної адміністрації від 12.03.2024 № 01-01-66-2780/0/24/14, документація щодо вилучення або припинення права постійного користування ДП «Каховське лісове господарство» або іншим лісогосподарським підприємством земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0207 не надходила, рішення (розпорядження) про вилучення або припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою, зміну її цільового призначення - не приймались При цьому, за інформацією Херсонської обласної державної адміністрації, відображеною в листі від 12.03.2024 № 01-01-66-2780/0/24/14, рішення (розпорядження) щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки не приймались.

Отже прокурор наголошує, що на підставі наказу ГУ ДГК в Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ, яким включено земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207 у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами та віднесено до земель сільськогосподарського призначення, в односторонньому та позасудовому порядку, з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації та постійного землекористувача ДП «Каховське лісове господарство» спірну земельну ділянку із земель лісогосподарського призначення зі зміною її цільового призначення та всупереч встановленого мораторію на вилучення земель, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств.

За посиланнями прокурора, враховуючи, що наказ ГУ ДГК у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ стосується спірної земельної ділянки лісового фонду, розпоряджатися якою не уповноважений вказаний орган державної влади та яка не може бути вилучена із державної власності поза волею власника Кабінету Міністрів України (на час прийняття спірного наказу), таке рішення в цій частині суперечить ст. ст. 116, 141, 149 Земельного кодексу України та порушує інтереси держави, що є підставою для визнання його незаконним та скасування в частині включення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах.

При цьому незаконне вилучення ГУ ДГК в області спірної земельної ділянки із земель державного лісового фонду в подальшому призвело до зміни її правового статусу, а саме державна власність змінена на комунальну, а розпорядник з держави на територіальну громаду. Зокрема, ГУ ДГК в області, приймаючи спірний наказ № 3516-СГ від 15.10.2019, фактично віднесло спірну ділянку до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. Таким чином, із власності держави в особі Кабінету Міністрів України, поза волею власника вибула земельна ділянка державного лісового фонду.

На виконання указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ, спірну земельну ділянку передано у комунальну власність Верхньорогачицькій територіальній громаді в особі Верхньорогачицької селищної ради Каховського району Херсонської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2021 вчинено запис № 42063623.

Поряд з цим, право державної власності на спірну земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства, не могло припинитися внаслідок прийняття рішення органом виконавчої влади, який відповідно до своєї компетенції не був наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду та фактично, на підставі вказаного наказу із державної власності вибула спірна земельна ділянка, яка належить до земель лісового фонду, та передано її у комунальну власність.

При цьому, як зазначає прокурор наказ ГУ ДГК у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ стосується спірної земельної ділянки, яка накладається на землі державного лісового фонду, розпоряджатися якими не уповноважений вказаний орган державної влади та яка не могла бути передана у комунальну власність поза волею власника Кабінету Міністрів України (на час прийняття вказаного наказу). Тому, цей наказ суперечить ст. ст. 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України і ст. 11 Лісового кодексу України та порушує інтереси держави, що є підставою для визнання його незаконним та скасування в частині передання у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207.

Як вказує прокурор, оскільки саме на підставі вказаного наказу ГУ ДГК у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2021 вчинено запис № 42063623 про реєстрацію прав комунальної власності на цю земельну ділянку за Верхньорогачицькою територіальною громадою в особі Верхньорогачицької селищної ради Каховського району Херсонської області, то права на вказану ділянку будуть припинені. Окрім того, відновлення порушених інтересів держави потребує скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Також за посиланнями прокурор, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 частково (площею 3,1558 га) накладається на землі державного лісового фонду, то не може в цій частині відноситися до земель сільськогосподарського призначення та існувати у встановлених межах. Водночас, без скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки, землі державного лісового фонду будуть рахуватися у її складі як землі сільськогосподарського призначення, а отже не зможуть бути проінвентаризовані під час наступного лісовпорядкування, а тому ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 не може існувати у встановлених межах, її державна реєстрація повинна бути скасована.

Прокурор наголошує, що у урахуванням положень ст.ст. 16, 391 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, в даній справі ефективним захистом інтересів держави є усунення перешкод Херсонській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом визнання незаконними і скасування наказів ГУ ДГК в Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ в частині включення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах, та від 23.04.2021 № 113-ОТГ в частині передачі Верхньорогачицькій територіальній громаді в особі Верхньорогачицької селищної ради у комунальну власність земельної ділянки площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207 та скасування вчиненої у Державному земельному кадастрі державної реєстрації такої земельної ділянки.

При цьому на переконання прокурора, задоволення судом саме таких позовних вимог призведе до припинення існування спірної ділянки як земель сільськогосподарського призначення та загалом як об`єкта цивільних правовідносин та, відповідно, відновлення права постійного користування державного лісогосподарського підприємства на спірну ділянку Держлісфонду України, оскільки остання дотепер на підставі матеріалів лісовпорядкування рахується як землі лісогосподарського призначення державної власності.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини, Керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду з відповідним позовом за захистом порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Щодо скасування наказів ГУ ДГК у Херсонській області.

У відповідності до ст. 15-1 ЗК України (в редакції на момент оскаржуваних наказів) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема: а) внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин; в) організація проведення робіт, пов`язаних із реалізацією земельної реформи; г) проведення відповідно до законодавства моніторингу земель та охорони земель; ґ) ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; д) участь у державному регулюванні планування територій; є) здійснення заходів щодо…, використання та охорони земель…; є-1) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; ж) вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Україна за межами її території може мати на праві державної власності земельні ділянки, правовий режим яких визначається законодавством відповідної країни.

Згідно з ч.1 ст. 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

За ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

За ст. 57 ЗК України (в редакції на момент оскаржуваних наказів) земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За ст. 79-1 ЗК України (в редакції на момент оскаржуваних наказів) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

У відповідності до абз 1 ч. 1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 наведеної статті ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, зокрема, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

У відповідності до ст. 122 ЗК України (в редакції на момент оскаржуваних наказів) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Згідно з приписами ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті (ч. 6 статті).

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (ч. 9 статті).

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку (ч. 10 статті).

Згідно ч. 1 ст. 55 ЗК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовується для погреб лісового господарства.

Частиною 1 ст. 92 зазначеного кодексу встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території Україні', природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 5 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування з межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII Прикінцеві положення Лісового кодексу України, (що були чинні на момент виникнення спірних відносин якими визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 7 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, шо обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

З аналізу зазначених норм вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Як вбачається матерілаів справи, фрагменту картографічних матеріалів, сформованих за матеріалами лісовпорядкування 2015 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 частково накладається на землі державного лісового фонду Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» (квартал № 5).

За інформацією Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв), наданої листом від 06.02.2024 № 01-11/149, за результатами опрацювання відкритого вебпорталу геоінформаційної системи «Ліси України», земельна ділянка площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207 накладається на землі ДП «Каховське лісове господарство», а саме розташована в межах 2, 3, 43 виділів 5 кварталу Первомаївського лісництва.

З інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 28.02.2024 № 04-244 та долученого до неї фрагменту картографічних матеріалів, сформованих за матеріалами лісовпорядкування 2015 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0207 частково накладається на землі державного лісового фонду Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» (квартал № 5).

Також, за інформацією Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 16.04.2024 № 194, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 мають частковий перетин з кварталом 5 Первомаївського Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.06.2024 8 лісництва ДП «Каховський лісгосп», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 з межами земель лісового фонду квартал 5 Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» становить 3,1558 га з загальної площі ділянки 6,7753 га, що також підтверджується доданою схемою розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Каховське ЛГ» (квартал 5 Первомаївського лісництва, згідно матеріалів лісовпорядкування 2015 р.) на території Верхньорогачицької селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області.

Зазначене підтверджується наявними у матеріалі справи доказами, а саме: листом Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання "Укрдержліспроект" від 28.02.2024 № 04-244, до якого додано фрагмент картографічних матеріалів, сформованих за матеріалами лісовпорядкування 2015 року; листом ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 16.04.2024 № 194, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 мають частковий перетин з кварталом 5 Первомаївського Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.06.2024 8 лісництва ДП «Каховський лісгосп», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 з межами земель лісового фонду квартал 5 Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» становить 3,1558 га з загальної площі ділянки 6,7753 га до якого додано схему розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Каховське ЛГ» (квартал 5 Первомаївського лісництва, згідно матеріалів лісовпорядкування 2015 р.) на території Верхньорогачицької селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області.

Як встановлено судом з листа № 194 від 16.04.2024 ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" та Схеми розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП "Каховське ЛГ" (квартал 5 Первомаївського лісництва) площа взаємного накладення становить 3,1558 га.

Зважаючи на те, що Головним Управлінням Держгеокадастру у Херсонській області незаконно здійснено розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з числа земель державної власності, тому і державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 із визначенням категорії земель, як землі сільськогосподарського призначення, є такою що суперечить законодавству.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (далі - ЛК України), документами, що підтверджують право постійного користування на землі державного лісового фонду, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами.

Порядок використання земель лісового фонду визначається законом.

Статтею 84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

За приписами ст. 57 ЗК України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення - лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Статтями 35, 45, 47 ЛК України встановлено, що організація лісового господарства передбачає у тому числі і проведення лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Відповідно до ст. 94 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається комплексна оцінка ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів, користування земельними ділянками лісового фонду, розробляються основні положення організації розвитку лісового господарства.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються державними органами лісового господарства за погодженням із місцевими радами народних депутатів та органами охорони навколишнього природного середовища. Вони є основою для організації ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами.

Статтею 1 ЛК України визначено, що ліс - це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно екологічні (водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні), естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні.

За ст. 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Згідно зі статтею 55 Земельного кодексу ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч. 5 ст. 122 ЗК України).

Частиною 2 ст. 1 Лісового кодексу України вказано, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 5 Лісового кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно з п. 4 ст. 31 ЛК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

У відповідності з п. 5 Розділу VІІІ Прикінцеві положення ЛК України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

За ст. 45 ЛК України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

У відповідності зі ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 13.06.2018 у справі № 278/1735/15-ц.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України, якими визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі - є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 27.01.2015 у справі № 21-570ацс14, від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 25.01.2015 у справі № 6-224цс14 та Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 13.06.2018 у справі №278/1735/15-ц.

За таких обставин та положень законодавства суд дійшов до висновку, що ДП "Каховське лісове господарство" являється законним користувачем земель лісогосподарського призначення, до складу яких входить у тому числі частина земельної ділянки площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, передана у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді.

Як свідчать матеріали справи, Херсонською обласною державною адміністрацією як розпорядником земель лісового фонду не приймались будь-які рішення щодо відчуження спірної земельної ділянки, вказана ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

З огляду на викладене, Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області неправомірно вилучено спірну земельну ділянку із земель лісогосподарського призначення державної власності, змінено цільове призначення земель на сільськогосподарське та незаконно передано у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України (в редакції на час передачі спірної ділянки в оренду) було визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Також на час виникнення спірних правовідносин згідно із вимогами ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснювалося Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймалося на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності проводилася органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймали рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною сьомою цієї статті передбачалося, що зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебували у державній чи комунальній власності, здійснювалося за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статей 57, 59 ЛК України (станом на 20.10.2020) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Переведення земельних лісових ділянок до нелісових земель у цілях, пов`язаних з веденням лісового господарства, здійснюється без їх вилучення у постійного лісокористувача з дозволу органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 ЗК України, відповідно до якої на час виникнення спірних відносин земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, могли вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим кодексом.

Частинами 2, 9 ст. 149 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що вилучення земельних ділянок, провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад, відповідно до їх повноважень.

Кабінет Міністрів України, зокрема, вилучав земельні ділянки державної власності, які перебували у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для не лісогосподарських потреб.

Оскільки спірна ділянка знаходиться на землях лісогосподарського призначення, є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду (Постанова Великої Палати Верховного Суду України від 14.11.2018 № 183/1617/16).

Згідно із пунктом 5 статті 27 ЛК України Кабінет Міністрів у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

Згідно із пунктом 4 статті 31 ЛК України обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Отже, вилучена ГУ ДГК у Херсонській області з державного лісового фонду спірна земельна ділянка, частина якої на момент її передачі в у комунальну власність та на теперішній час, належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП "Каховське лісове господарство" належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час їх передачі у комунальну власність мала здійснювати Херсонська обласна державна адміністрація.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки волевиявлення (рішення) повноважного органу державної влади Херсонської обласної державної адміністрації, означає, що держава як власник, не виявляла волю на вилучення та передачу у користування земельної ділянки.

Таким чином, ГУ ДГК у Херсонській області поза межами своєї компетенції, поза волею належного власника - держави, незаконно розпорядилось та вилучено із державної власності землі лісогосподарського призначення, що знаходились у постійному землекористування ДП "Каховське лісове господарство".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08.04.2020 за ГУ ДГК у Херсонській області зареєстровано право державної власності на земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :02:001:0845.

Підставою для реєстрації права власності був зазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ " Про включення земельних ділянок у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами ".

В подальшому наказом ГУ ДГК у Херсонській області наказом від 23.04.2021 № 113-ОТГ «Про передачу земельних ділянок з державної власності у комунальну власність» передано Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 10,1036 га, згідно із переліком, у якому зазначені кадастрові номери ділянок та місце їх розташування.

До цього переліку також увійшла спірна земельна ділянка площею 6,7753 га, кадастровий номер :04:001:0207, місце розташування: Херсонська область, Верхньорогачицький район, Ушкальська сільська рада, яка відноситься до земель лісогосподарського призначення, яка на переконання суду, ГУ ДГК у Херсонській області протиправно була віднесена до земель сільськогосподарського призначення.

Внаслідок протиправної передачі ділянки лісогосподарського призначення у комунальну власність ГУ ДГК у Херсонській області були порушені права та інтереси держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації як законного власника земель лісогосподарського призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одними із способів захисту прав на землю є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також визнання угоди недійсною.

Відповідно до частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15-16 ЦК України). Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 5.5).

Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Серед способів захисту порушених прав та інтересів законодавець у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України розрізняє визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Суд враховує, що висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах мають перевагу над висновками касаційних судів у складі Верховного Суду, оскільки відповідно до статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № Б-23/75-02 (Б-7346/2-19).

Крім того судом враховується правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 відповідно до якої суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

У зв`язку з чим суд звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, відповідно до яких оскарження наказу Держгеокадастру про передачу спірної земельної ділянки в комунальну власність є ефективним способом захисту прав держави та зазначає про наступне.

Статтею 20 ГК України та статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту порушених прав до яких, зокрема, відноситься визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Тобто, обов`язковою умовою визнання недійсним акту є не тільки невідповідність його чинному законодавству, але й порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Згідно зі статтею 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частин другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз наведених правових норм підтверджує, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою цивільного права.

При зверненні до суду з цим позовом прокурор посилався на те, що наказ ГУ ДГК у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ у частині передання у комунальну власність спірної земельної ділянки суперечить вимогам земельного законодавства, оскільки частина зазначені земельної ділянки відноситься до земель лісогосподарського призначення, які не підлягають передачі до комунальної власності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)).

У пункті 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 сформульований правовий висновок, відповідно до якого відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в господарських судах.

Наведений висновок Великої Палати Верховного Суду є застосовним і до правовідносин, у яких земельна ділянка протиправно передана органами ГУ ДГК у Херсонській області з державної власності у комунальну власність територіальної громади, якщо не відбулося її подальше відчуження.

З огляду на особливості правового регулювання статусу земельних ділянок лісогосподарського призначення та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, а також з урахуванням того, що спірна земельна ділянка була передана Верхньорогачицькій селищній раді як земля сільськогосподарського призначення, суд вважає, що позов з вимогою про визнання незаконним і скасування оспорюваних наказів ГУ ДГК у Херсонській області за встановлених у цій справі обставин, відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного прокурором способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення спірної земельної ділянки та особи її власника. (подібний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду вже формулювала у п. 82 постанови від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ в частині включення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах та наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23.04.2021 № 113-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району (раніше Верхньорогачицького району) Херсонської області земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га є незаконними, такими що прийняті всупереч приписам законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Щодо скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку.

Як встановлено судом, ГУ ДГК у Херсонській області із перевищенням своїх повноважень, всупереч приписам законодавства України змінила цільове призначення земель лісогосподарського призначення державної власності на землі резервного фонду сільськогосподарського призначення та та в подальшому передала спірну земельну ділянку у комунальну власність Нововоронцовської селищної ради, про що до Державного реєстру речових прав були внесені відповідні відомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2024, номер інформаційної довідки 382635097, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься наступна інформація про земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0207, площею 6,7753 га, номер відомостей про речове право -36251631:

08.04.2020 державним реєстратором Горностаївської селищної ради Херсонської області Косован Л.В було прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 51965629 про реєстрацію за ГУ ДГК у Херсонській області права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :,04:001:0207 площею 6,7753 га на підставі наказу № 3516-СГ від 15.10.2019, виданого ГУ ДГК у Херсонській області;

19.05.2021 державним реєстратором Верхньорогачицької районної державної адміністрації Жованика Р.В. було прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42063623 про реєстрацію за Верхньоррогачицькою селищною радою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0207, площею 6,7753 га на підставі наказу про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність № 113-ОТГ від 23.04.2021 виданого ГУ ДГК у Херсонській області, акту приймання-передачі нерухомого майна №б/н від 23.04.2021

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 4 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державною реєстратора про державну реєстрацію прав па підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку. передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судовою рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Крім того, п. 5 ч.1 ст. 14 наведеного Закону розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі я кого, відкрито відповідний розділ.

Оскільки, на переконання суду, протиправне розпорядження ГУ ДГК у Херсонської області землями лісогосподарського призначення державної власності та наступне набуття органом місцевого самоврядування прав на державне майно не позбавляє права володіння ними дійсного власника таких земель, тобто державу в особі Херсонської ОДА, але створює йому перешкоди у здійсненні охоронюваного законом права користування своїм майном.

У разі набуття особою земель лісового фонду та оформлення речових прав на них відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

А отже, з урахуванням викладеного та висновків суду щодо скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.10.2019 № 3516-СГ в частині включення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах та від 23.04.2021 № 113-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району (раніше Верхньорогачицького району) Херсонської області земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора Верхньорогачицької районної державної адміністрації Жованика Р.В про державну реєстрацію права державної власності Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області (зараз територія Верхньорогачицької селищної ради територіальної громади Каховського району Херсонської області), номер відомостей про речове право: 36251631, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, та рішення державного реєстратора Горностаївської селищної ради Херсонської області Косован Л.В. про державну реєстрацію права комунальної власності Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області в особі Верхньорогачицької селищної ради на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області з одночасним припиненням права комунальної власності Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області в особі Верхньорогачицької селищної ради на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області, номер запису про право власності: 42063623, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, є протиправними, а тому такими що підлягають скасуванню.

Щодо усунення перешкод шляхом скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст.1 Закону України Про Державний земельний кадастр Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принцип об`єктивності, достовірності та повноти внесених відомостей.

Пунктом 107 Порядку введення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 (далі Порядок) визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству (ч.1 ст. 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Більш того, державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч.ч. 5, 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, документами, що підтверджують право постійного користування на землі державного лісового фонду, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, місять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п.5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України, якими визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

В матеріалах справи міститься лист Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання "Укрдержліспроект" від 28.02.2024 № 04-244, до якого додано фрагмент картографічних матеріалів, сформованих за матеріалами лісовпорядкування 2015 року; лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 16.04.2024 № 194, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 мають частковий перетин з кварталом 5 Первомаївського Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.06.2024 8 лісництва ДП «Каховський лісгосп», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 з межами земель лісового фонду квартал 5 Первомаївського лісництва ДП «Каховський лісгосп» становить 3,1558 га з загальної площі ділянки 6,7753 га до якого додано схему розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Каховське ЛГ» (квартал 5 Первомаївського лісництва, згідно матеріалів лісовпорядкування 2015 р.) на території Верхньорогачицької селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області.

Як встановлено судом з листа № 194 від 16.04.2024 ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" та Схеми розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 відносно земель лісогосподарського призначення ДП "Каховське ЛГ" (квартал 5 Первомаївського лісництва) площа взаємного накладення становить 3,1558 га.

Зважаючи на те, що Головним Управлінням Держгеокадастру у Херсонській області незаконно здійснено розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з числа земель державної власності, тому і державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 із визначенням категорії земель, як землі сільськогосподарського призначення, є такою що суперечить законодавству.

Враховуючи вищевикладене, ДП "Каховське лісове господарство" є законним користувачем земель лісогосподарського призначення, власником яких є Херсонська обласна державна адміністрація, зокрема, ділянка площею 3,1558 га, яка входить до складу спірної земельної ділянки площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207 та яка передана у комунальну власність Верхоньорогачицький селищній раді як земельна ділянка сільськогосподарського призначення.

При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру. Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини (ч.ч.4,5 ст. 20 Земельного кодексу України).

Зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі якщо земельна ділянка перебуває у користуванні на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, у заставі - із землекористувачем, заставодержателем (ч.7 ст. 20 Земельного кодексу України).

За наведених обставин, незаконне зміна цільового призначенням земельної ділянки на сількогосопдарське на земельній ділянці державної власності лісогосподарського призначення, без вилучення земельної ділянки у постійного користувача, зміни цільового призначення земельної ділянки та подальша наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі як земель сільськогосподарського призначення порушуватиме принцип об`єктивності, достовірності, повноти відомостей.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2).

Перелік способів захисту земельних прав викладений у ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України, якою, зокрема, передбачено застосування інших, передбачених законом способів.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру в односторонньому та позасудовому порядку, поза волею належного власника - держави, незаконно вилучено спірну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207 із земель лісогосподарського призначення та постійного землекористування ДП "Каховське ЛГ", передано в комунальну власність Верхньорогачицької селищної ради, про що в Державному земельному кадастрі здійснено відповідні записи.

У зв`язку з наведеним, суд погоджується з доводами прокурора, за якими, зокрема, саме скасування спірних наказів ГУ ДГК у Херсонській області, а також скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки призведе до припинення прав відповідачів на цю земельну ділянку, усуне перешкоди у здійсненні прав власника та поновить права держави в особі Херсонської ОДА на землі державного лісового фонду. Аналогічний висновок викладено в постановах КГС ВС від 20.12.2023 по справі №916/1517/22, від 22.05.2024 по справі № 916/1750/22 та від 22.05.2024 по справі № 916/1749/22.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги прокурора не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподіду судових витрат, суд відзначає, що спір у даній справі виник внаслідок того, що Держгеокадастр своїми діями щодо прийняття спірних наказів із подальшою реєстрацією права власності та передачею Раді відповідної земельної ділянки заперечив належність вищевказаної ділянки до земель лісогосподарського призначення.

При цьому, в діях іншого відповідача по справі селищної ради, суд не вбачає протиправної поведінки. Протилежного скаржником не доведено.

Відтак, господарський суд доходить до висновку про необхідність покладення судових витрат на Держгеокадастр.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, просп. Дніпровський, 34А, ), Код ) в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (Херсонської обласної військової адміністрації) (73003 м. Херсон, площа Свободи, буд. 1, Код ) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ), та Верхньорогачицької селищної ради (74402, Херсонська обл., Каховський р-н, смт Верхній Рогачик, вул. Центральна, буд. 48, Код ) - задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ) від 15.10.2019 № 3516-СГ в частині включення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах.

3. Скасувати рішення державного реєстратора Верхньорогачицької районної державної адміністрації Жованика Р.В. (індексний номер рішення 51965629 від 14.04.2020) про державну реєстрацію права державної власності Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області (зараз територія Верхньорогачицької селищної ради територіальної громади Каховського району Херсонської області), номер відомостей про речове право: 36251631, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, шляхом скасування державної реєстрації права власності.

4. Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ) від 23.04.2021 № 113-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району (раніше Верхньорогачицького району) Херсонської області земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га (№ 1 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що передаються у комунальну власність Верхньорогачицькій селищній раді Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району (раніше Верхньорогачицького району) Херсонської області, що є додатком до вказаного наказу).

5. Скасувати рішення державного реєстратора Горностаївської селищної ради Херсонської області Косован Л.В. (індексний номер рішення 58265834 від 21.05.2021) про державну реєстрацію права комунальної власності Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області в особі Верхньорогачицької селищної ради (74402, Херсонська обл., Каховський р-н, смт Верхній Рогачик, вул. Центральна, буд. 48, Код ),на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області (зараз територія Верхньорогачицької селищної ради територіальної громади Каховського району Херсонської області) з одночасним припиненням права комунальної власності Верхньорогачицької територіальної громади Каховського району Херсонської області в особі Верхньорогачицької селищної ради (74402, Херсонська обл., Каховський р-н, смт Верхній Рогачик, вул. Центральна, буд. 48, Код ) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером :04:001:0207, яка розташована на території Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області (зараз територія Верхньорогачицької селищної ради територіальної громади Каховського району Херсонської області), номер запису про право власності: 42063623, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, шляхом скасування державної реєстрації права власності.

6. Усунути перешкоди у здійсненні Херсонською обласною військовою адміністрацією (Херсонською обласною державною адміністрацією) (73003 м. Херсон, площа Свободи, буд. 1, Код ) права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення шляхом скасування вчиненої 29.08.2019 у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0207 площею 6,7753 га

7. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, Код ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33, Код ) 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 25 грудня 2024 р.

Суддя К.Ф. Погребна