ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. ХарківСправа № 922/3403/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Тонкій Є.М.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (Документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2024, вх.№ 30348/24) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" (вул. Лук`яновича, 3А, м. Тернопіль, 46027)
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (просп. Героїв Харкова, 199, м. Харків, 61037), 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» (Місцезнаходження: проспект Героїв Харкова (Московський), будинок 299, місто Харків, 61089)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", в якій просить суд:

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" (просп. Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» (вул. ЛУК`ЯНОВИЧА, 3А, м. Тернопіль, 46027, ) заборгованість в сумі 175 131,68 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 166 827,35 грн., 1% річних в розмірі 8 304,33 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

Позов обгрунтовано з посиланням на несплату боржником заборгованості за Договором № 231/26-20 від 10.11.2020, стягнутої згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 15 лютого 2022 року у справі №922/4895/21.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на 29 жовтня 2024 року о 10:30. Постановлено залучити до участі у справі Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» (Місцезнаходження: проспект Героїв Харкова (Московський), будинок 299, місто Харків, 61089, Ідентифікаційний код юридичної особи: 00213121) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.11.2024 позовні вимоги ухвалено задовольнити частково. Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" (просп. Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» (вул. ЛУК`ЯНОВИЧА, 3А, м. Тернопіль, 46027, ) - заборгованість в сумі 87 565,85 грн, з яких: інфляційні втрати в розмірі 83 413,68 грн, 1% річних в розмірі 4152, 17 грн, та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Зменшено розмір інфляційних та 1% річних на 50%.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" 03.12.2024 надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (Документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2024, вх.№ 30348/24), в якій представник позивача просить суд:

Прийняти додаткове рішення суду про розподіл (відшкодування) судових витрат товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» на професійну правову допомогу в розмірі 20756,59 грн., понесених при розгляді справи №922/3403/24 в суді першої інстанції.

Стягнути з акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ» в користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20756,59грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.12.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (Документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2024, вх.№ 30348/24) прийнято до розгляду. Судове засідання для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу призначено на 10 грудня 2024 року об 11:00.

У судове засідання, призначене на 10.12.2024 об 11:00, представник позивача не з`явився.

Разом з тим, 04.12.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд заяви про розподіл судових витрат без участі позивача та його представника (Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.12.2024, вх.№ 30488/24).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про розгляд справи без його участі, оскільки брати участь у судовому засіданні відповідно до ст. 42 ГПК України є правом учасника справи, а не обов`язком, а обов`язковість явки в судове засідання позивача судом не визнавалась.

Відповідач у судове засідання, призначене на 10.12.2024 об 11:00, свого повноважного представника не направив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у судове засідання не прибув.

Суд звертає увагу, що з 18 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX. Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, таке рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, судом було направлено ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.12.2024 до електронних кабінетів сторін, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання; відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, визнаються такими, що були належним чином повідомлені про розгляд справи (згідно частини 6 статті 242 ГПК України).

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач та третя особа мають доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши матеріали заяви та справи, суд зазначає таке.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, зокрема, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 цього ж закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами 1-3 ст. 27 цього ж закону визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми випливає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у справі № 922/902/19 зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Представником позивача до матеріалів справи долучено Договір №1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024, укладений між адвокатом Веприком Тарасом Михайловичем, який діє згідно Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 646 від 09.09.2011, виданого на підставі рішення КДК адвокатури Тернопільської області від 09.09.2011 №15, з однієї сторони (Адвокат), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» в особі директора Ференц Ігоря Богдановича (Клієнт).

Відповідно до п. 1.1 Договору Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу Клієнту щодо стягнення в судовому порядку в користь Клієнта (в т.ч. стягнення з правонаступників боржника) грошових коштів (інфляційних втрат, відсотків річних тощо) внаслідок невиконання АТ «Завод «Електроважмаш» (ДП «Завод «Електроважмаш») договору №231/26-20 від 10.11.2020р., що включає: аналіз та надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; підготовку та подання позовної заяви, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, необхідних для ведення справи Клієнта в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення господарського судочинства у першій, апеляційній та касаційній інстанції, а також - представництво перед державними/приватними виконавцями, в органах державної влади та місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами з питань зазначених вище.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що повноваження адвоката за цим договором не обмежуються. Клієнт надає Адвокату повноваження, зокрема, бути представником Клієнта в усіх та будь яких судах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями (без будь яких обмежень), які надано законодавством позивачеві, відповідачу, третій особі, заявнику, зацікавленій особі, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, з питань, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів; представляти інтереси Клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених Договором; ознайомлюватися з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження - при звернення виконавчого документа до виконання; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів.

Згідно з пунктом 2.4 Договору підтвердженням факту надання Адвокатом Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору є Акт про надання правничої (правової) допомоги (надалі Акт).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу допомогу визначається сторонами у Акті (звіті), виходячи з ставки 1500,00 гривень за одну годину роботи Адвоката. При розрахунку фактично затрачений Адвокатом час на правничу допомогу округлюється в сторону збільшення до часу кратного 0,5год.

При цьому, час представництва Адвокатом Клієнта в суді (в т.ч. участь в судовому засіданні), який тривав менше однієї години оплачується як за повну годину роботи Адвоката. Друга та наступні години правничої допомоги Адвоката в суді округлюються згідно правил визначених абзацом першим цього пункту Договору, незалежно від фактично затраченого Адвокатом часу. До розрахунку витраченого Адвокатом часу на участь в судових засіданнях включається понесений ним час на дорогу та очікування на проведення відповідного засідання.

Витрати Адвоката, пов`язані з виконанням цього Договору (транспортні витрати до місця надання допомоги, витрати на зв`язок, поштові відправлення тощо) оплачуються Клієнтом додатково протягом 3 (трьох) робочих днів після пред`явлення підтверджуючих документів. Оплату відряджень Адвоката за межі Тернопільської області, у разі такої необхідності, Сторони узгоджують письмово у додаткових угодах.

У пункті 3.2 Договору закріплено, що підставою оплати Клієнтом гонорару Адвокату є підписаний Сторонами Акт. Гонорар оплачується Клієнтом у строк не пізніше 1 (одного) місяця з дня підписання сторонами Акту. За домовленістю Сторін, Клієнт оплачує Адвокату аванс за надання правничої допомоги згідно цього Договору.

У разі повного або часткового задоволення судом позову у справі, Клієнт також сплачує Адвокату Гонорар успіху в розмірі 10% (десять) від грошової суми, присудженої судом на користь Клієнта. Оплата Клієнтом Гонорару успіху здійснюється на підставі складеного Адвокатом звіту (акту), протягом 1 (одного) місяця з дня отримання Клієнтом виконавчого документа на виконання відповідного судового рішення (пункт 3.3 Договору).

Повноваження Адвоката щодо представництва/захисту інтересів Клієнта перед особами, які не є сторонами цього Договору, підтверджуються цим Договором або Ордером, згідно положень чинного законодавства України (пункт 5.2 Договору).

Правова допомога позивачу в даній справі надавалась адвокатом Веприком Т.М. на підставі ордеру серії ВО № 1075608 від 26.09.2024, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

26 листопада 2024 року адвокатом Веприком Тарасом Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» в особі директора Ференц Ігоря Богдановича складено Акт №1 про надання правничої допомоги, відповідно до якого на підставі Договору №1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024 Адвокатом надано Клієнту професійну правничу допомогу, а саме:

- Підготовка та подання (направлення) 26.09.2024 до Господарського суду Харківської області позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ", третя особа акціонерне товариство "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" про стягнення заборгованості в сумі 175 131,68, з яких: інфляційні втрати в розмірі 166 827,35 грн, 1% річних в розмірі 8 304,33грн. (справа №922/3403/24) тривалістю 4,5 год. вартістю 6750,00;

- Підготовка та подання (направлення) 03.11.2024 до Господарського суду Харківської області відповіді товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» на відзив акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" від 28.10.2024 на позовну заяву у справі №922/3403/24 тривалістю 3 год. вартістю 4500,00 грн;

- Підготовка та подання (направлення) 24.11.2024 до Господарського суду Харківської області відповіді товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» на відзив акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" від 28.10.2024 на позовну заяву у справі №922/3403/24 тривалістю 0,5 год. вартістю 750 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня відповідь на відзив від 24.11.2024, підготовка та подання якої визначено адвокатом та керівником товариства в Акті, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі, сформована представником позивача у системі «Електронний суд» 24.11.2024.

02 грудня 2024 року адвокатом Веприком Тарасом Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» в особі директора Ференц Ігоря Богдановича складено Звіт №1 про визначення гонорару успіху згідно Договору №1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024, де Сторони погодили, що розмір Гонорару успіху за надану Адвокатом професійну правничу допомогу Клієнту у справі № 922/3403/24 в суді першої інстанції становить 8 756,59 грн.

До матеріалів заяви про розподіл судових витрат долучено платіжну інструкцію №1074 від 02.12.2024 на суму 10 000,00 грн, яка підтверджує часткову сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» на користь Веприка Тараса Михайловича коштів згідно з Договором №1 від 09.09.2024 та Актом від 26.11.2024 за надання правничої допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20756,59 грн.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

У постанові Об`єднаної палати у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.

Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункт 135) зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (пункти 179, 180) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Проаналізувавши додані до заяви про розподіл судових витрат докази, зокрема Акт №1 про надання правничої допомоги від 26.11.2024, суд вважає, що відображена в Акті інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Разом з тим, зважаючи на положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, суд дійшов висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи.

З огляду викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Керуючись ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерелектро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (Документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2024, вх.№ 30348/24) задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" (просп. Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» (вул. ЛУК`ЯНОВИЧА, 3А, м. Тернопіль, 46027, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

В іншій частині заяви про розподіл судових витрат відмовити.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛІМЕРЕЛЕКТРО» (вул. ЛУК`ЯНОВИЧА, 3А, м. Тернопіль, 46027, ).

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ" (просп. Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; ).

Третя яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» (Місцезнаходження: проспект Героїв Харкова (Московський), будинок 299, місто Харків, 61089, ).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 11.12.2024.

Суддя О.О. Присяжнюк