ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" грудня 2024 р. м ХарківСправа № 922/4425/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ-АВТО-СЕРВІС», м. Харків,
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЦТОПСЕРВІС", м. Харків,
провизнання недійсним договору та додаткової угоди до нього, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ-АВТО-СЕРВІС», звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЦТОПСЕРВІС", про визнання недійсним договору перевезення вантажу № 231226-ПБС/СТС від 23.12.2023 та Додаткової угоди до нього від 01.03.2023 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

ВІДНОСНО СУДОВОГО ЗБОРУ

Частиною 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111). Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028,00 грн.).

При цьому, до частини 3 статті 163 ГПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, судовий збір (ціна позову) визначаються загальною сумою всіх вимог.

Як свідчить прохальна частина позову, позивачем сформовані 2 (дві) немайнові вимоги: 1) визнання недійсним договору; 2) визнання недійсним додаткової угоди. Тобто, загальний розмір судового збору, який позивач мав сплатити до бюджету, складає 6 056,00 грн. Однак, позивачем надано до суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 7785 від 05.12.2024 року на суму 3 028,00 грн.

Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

ВІДНОСНО ЗМІСТУ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Як вбачається із прохальної частини позову, позивач просить визнати недійсним договір перевезення вантажу № 231226-ПБС/СТС від 23.12.2023 та Додаткову угоду до нього від 01.03.2023 року.

Водночас, за текстом позову, а також серед додатків до позову значиться договір перевезення вантажу № 231226-ПБС/СТС від 26.12.2023 року, а не від 23.12.2023 року, як то зазначено у прохальній частині позову. Так само, серед додатків до позову міститься додаткова угода від 01.03.2024 року, а не від 01.03.2023 року, як то зазначено у прохальній частині позову.

За таких обставин, суд зазначає про те, що позивачем невірно визначено зміст позовних вимог, а отже останньому слід уточнити реквізити договору та додаткової угоди, прохання про визнання недійсними яких міститься у позові.

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо подана позовна заява не відповідає приписами статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду (частина 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України). Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

З метою усунення вище вказаних недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати: 1) позовну заяву з уточненим змістом позовних вимог (уточнити реквізити договору та додаткової угоди, прохання про визнання недійсними яких заявлено позивачем) разом із доказами скеруванням такої позовної заяви відповідачу; 2) документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 161, 162, 163, 164, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ-АВТО-СЕРВІС» без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

1) позовної заяви з уточненим змістом позовних вимог (уточнити реквізити договору та додаткової угоди, прохання про визнання недійсними яких заявлено позивачем) разом із доказами скеруванням такої позовної заяви відповідачу;

2) документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 12 грудня 2024 року.

Суддя Н.В. Калініченко