ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2024 р. Справа№ 910/12055/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Скрипки І.М.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

від третьої особи - Калініченко Н.А.,

розглядає апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024

про відмову у забезпечення позову

у справі №910/12055/24 (суддя Головіна К.І.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся"

до Державної служби геології та надр України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амберкінг Юкрейн"

про визнання недійсними результатів аукціону, скасування протоколу та зобов`язання припинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У 2024 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України про:

- визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 04.01.2024 року щодо продажу спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (подальшою розробкою родовища) бурштину ділянки Осів - 7, яка знаходиться у Сарненському районі Рівненської області, та скасування протоколу електронного аукціону № SUE001-UA-164 віл 04.01.2024 року;

- зобов`язання Держгеонадра припинити дії, що порушують право та створюють загрозу порушення прав ТОВ "Потенціал-Полісся" на розширення площі користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами № 5356 від 25.01.2022 року на підставі РДГВН з державним реєстраційним номером У-23-176/1.

Позов обґрунтовано зокрема тим, що в порушення п.3.7 Порядку державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр, Затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 14.06.2013 року №263, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2013 року за №1157/23689 Державною службою геології та надр України було скасовано державну реєстрацію РДГВН (форма 3-гр) на тій підставі, що ділянка розширення меж перетинається з родовищем Вільне. Отже, на думку позивача Державна Служба геології та надр України порушила право та законний інтерес ТОВ "Потенціал Полісся" на розширення площі геологічного вивчення, з врахування затвердженого плану робіт на розширену площу та укладених договорів.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення на земельній ділянці Осів - 7 Сарненського району Рівненської області, площею 65,4762 га, загальна площа 238.0589 га, кадастровий номер :04:002:0005, наступних робіт:

робіт із загородження території ділянки Осів - 7 Сарненського району Рівненської області, площею 65,4762 га, загальна площа 238.0589 га, кадастровий номер :04:002:0005;

проведення комплексу робіт, а саме:

буріння свердловин відбір проб, лабораторні і технологічні випробування на ділянці Осів - 7 Сарненського району Рівненської області, площею 65,4762 га, загальна площа 238.0589 га, кадастровий номер :04:002:0005;

проведення робіт з геологічного вивчення та видобування бурштину на ділянці Осів - 7 Сарненського району Рівненської області, площею 65,4762 га, загальна площа 238.0589 га, кадастровий номер :04:002:0005.

В обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову позивач зазначив, що внаслідок дій Держгеонадра ТОВ "Потенціал-Полісся" було позбавлене права на розширення меж спеціального дозволу, а також виконання робіт з геологічного вивчення надр, при цьому відповідач, скасувавши РДГВН з державним реєстраційним номером У-23-176/1 та провівши спірний аукціон, перешкоджає позивачу правомірно очікувати збільшення площі ліцензованої ділянки на основі діючого спеціального дозволу, що на думку заявника, призведе до неможливості поновлення прав позивача та неможливості виконання рішення у справі у разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що інтерес, про захист якого просить заявник (заборону проведення робіт невизначеному колу осіб на земельній ділянці), явно не відповідає предмету позовних вимог про визнання недійсними результатів аукціону та скасування протоколу торгів, а також про зобов`язання Держгеонадра припинити дії, що порушують право ТОВ "Потенціал-Полісся" на користування надрами за спеціальним дозволом, відтак, обрані заявником заходи забезпечення місцевий господарський суд вважав неспівмірними та неадекватними відносно заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24 та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову на ділянці надр Осів 7 Сарненського району Рівненської області буде проведено геологічну та промислову розробку, а це унеможливить поновлення порушених прав ТОВ "Потенціал-Полісся". Скаржник також вважає, що в даному випадку судом першої інстанції не надано належну оцінки тій обставини, що предметом позову є в т.ч. зобов`язати Державну службу геології та надр України припинити дії, що порушують право та створюють загрозу порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал Полісся" на розширення площі користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами №5356 від 25.01.2022 року на підставі РДГВН з державним реєстраційним номером У-23-176/1. А відтак, на думку скаржника виконання рішення в даній частині можливе шляхом відновлення запису про переєстрацію ТОВ "Потенціал-Полісся" РДГВН з державним реєстраційним номером У-23-176/1, що в свою чергу в подальшому дозволить ТОВ "Потенціал Полісся" скористатись правом на розширення площі спеціального дозволу та на користування надрами шляхом геологічного вивчення та промислової розробки. Відповідно проведення таких робіт будь яким іншим підприємством унеможливить відновлення таких прав, та виконання рішення суду у майбутньому

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Скрипка І.М., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року, витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи № 910/12055/24, що необхідні для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі № 910/12055/24.

24.10.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24 та призначено розгляд справи на 27.11.2024 року.

07.11.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся", позивача у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

11.11.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Амберкінг Юкрейн", третьої особи у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Амберкінг Юкрейн" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Судове засідання, призначене на 27.11.2024 року не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на всій території України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 року розгляд справи призначено на 11.12.2024 року.

В судовому засіданні 11.12.2024 року представник третьої особи надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Як було зазначено вище, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що внаслідок дій Держгеонадра ТОВ "Потенціал-Полісся" було позбавлене права на розширення меж спеціального дозволу, а також виконання робіт з геологічного вивчення надр, при цьому відповідач, скасувавши РДГВН з державним реєстраційним номером У-23-176/1 та провівши спірний аукціон, перешкоджає позивачу правомірно очікувати збільшення площі ліцензованої ділянки на основі діючого спеціального дозволу, що на думку заявника, призведе до неможливості поновлення прав позивача та неможливості виконання рішення у справі у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №910/16800/20, від 16.03.2021 у справі №921/302/20, від 18.12.2018 у справі №912/1616/18, від 26.09.2019 у справі №917/751/19 та від 19.05.2021 у справі № 916/3638/20.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору є немайнова вимога, відтак, оскільки предметом спору є немайнова вимога, згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які повинні судом враховуватись в силу ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суд має дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За змістом норм Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

У даному випадку предметом позову заявник вказав: визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 04.01.2024 щодо продажу спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, скасування протоколу електронного аукціону № SUE001-UA-164 віл 04.01.2024 та зобов`язання Держгеонадра припинити дії, що порушують права ТОВ "Потенціал-Полісся" на розширення площі користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами.

Втім, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, заходами забезпечення позову, якими на думку заявника необхідно забезпечити виконання майбутнього рішення з таким предметом, позивач обрав заборону проведення на земельній ділянці Осів - 7 Сарненського району Рівненської області робіт, із загородження території ділянки; буріння свердловин, відбір проб, лабораторні і технологічні випробування та проведення робіт з геологічного вивчення та видобування бурштину, що є неспівмірним з зазначеними позовними вимогами.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, ТОВ "Потенціал-Полісся" будь-яких належних, допустимих та вірогідних доказів на підтвердження своїх доводів, що невжиття забезпечення позову призведе до порушення прав щодо ефективного захисту порушених прав товариства, не надало.

Отже, місцевий господарський суд у даній справі відмовив у застосуванні заходів забезпечення позову у зв`язку з недоведеністю заявником необхідності у застосуванні певного виду забезпечення та можливості утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів також звертає увагу, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження можуть призвести до незворотних наслідків. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Однак, як вбачається з зави про забезпечення позову, способи забезпечення позову про які клопоче позивач, можуть призвести до порушення прав третьої особи у вигляді втручання у її господарську діяльність.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що інтерес, про захист якого просить заявник (заборону проведення робіт невизначеному колу осіб на земельній ділянці), явно не відповідає предмету позовних вимог про визнання недійсними результатів аукціону та скасування протоколу торгів, а також про зобов`язання Держгеонадра припинити дії, що порушують право ТОВ "Потенціал-Полісся" на користування надрами за спеціальним дозволом, відтак, обрані заявником заходи забезпечення суд вважає неспівмірними та неадекватними відносно заявлених позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), в силу імперативних приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України повинен під час розгляду справи надати оцінку особливо тим аргументам учасників справи, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

Колегія суддів зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин щодо застосування статей 136, 137, 236 Господарського процесуального кодексу України у правовому та процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку стосовно того, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24 є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права та за умов повного з`ясування обставин справи, а відтак не підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування заходів забезпечення позову в даному випадку не відповідають вимогам ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України та не сприяють ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал-Полісся" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі №910/12055/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.12.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді І.М. Скрипка

А.О. Мальченко