ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.11.2024 Справа №905/938/24

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, )

до відповідача: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька область, Краматорський р-н, м.Дружківка, вул.Космонавтів, 39, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, 1, )

про стягнення ,13 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Білогубова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача (в режимі відеоконференції): Кухтик В.М. адв.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м.Київ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом (з урахуванням заяви б/н від 20.08.2024 про збільшення позовних вимог) до відповідача, Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Дружківка про стягнення ,22 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019, 3% річних від простроченої суми у розмірі 42702036,46 грн та інфляційних втрат в сумі 133060116,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи, функції оператора якої до 31.12.2019 виконувало Акціонерне товариство «Укртрансгаз», без поданих постачальником (Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») номінацій загальним об`ємом 313733,55 тис. куб. м, у зв`язку з чим у відповідача на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі Закон №1730-VIII) виник обов`язок упродовж 72 місяців, починаючи з 01.10.2021 щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу. Відповідачем сума компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з позовом про її стягнення. До предмету позову також входить сума нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату відповідачем вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу. Крім того, позивач просив зазначити в рішенні про нарахування у порядку норм ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України 3% річних до моменту виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 08.07.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/947/24, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві б/н від 16.07.2024 факт споживання Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років природного газу в обсязі 313733,55 тис. куб. м не заперечував, однак зазначав, що постачальником відповідного обсягу газу є саме Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» згідно з укладеними між ним і відповідачем договорами. За твердженням відповідача, відповідний обсяг газу не оплачений через відсутність підписаних актів прийому-передачі.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» також зазначало, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а не правом.

На думку відповідача, стягнення заборгованості за спожитий природний газ, відібраний з газотранспортної системи у спірні періоди, можливе виключно в рамках укладених договорів з постачальником природного газу.

Позивач у відповіді б/н від 23.07.2024 на відзив проти доводів відповідача заперечував з посиланням на таке:

- підстави та обставини невиконання Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» покладених на нього спеціальних обов`язків щодо забезпечення постачання природного газу виробникам теплової енергії не є предметом розгляду справи №905/938/24;

- відповідно до умов договорів постачання природного газу, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі, тоді як відповідні акти були повернуті відповідачу Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без підпису, у зв`язку з невиконанням Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» умов для постачання та наявності заборгованості за попередні періоди постачання природного газу;

- згідно з п.12 гл.7 розд.ІІІ Кодексу газотранспортної системи Оператор ГТС здійснює адміністрування передачі прав власності на природний газ на підставі поданих номінацій на віртуальну точку, в якій відбувається передача природного газу. Відповідно, якщо номінація на відповідача з виділенням йому обсягів природного газу не подавалась, то і перехід права власності на природний газ не відбувався, що виключає можливість подальшого оформлення актів за торговою операцією з купівлі/продажу;

- обставини відбору відповідачем природного газу в обсязі 313733,55 тис. куб. м та те, що відбір здійснено без виділення номінацій жодним з постачальників, встановлено рішеннями у справах №905/1748/19, №905/1140/18, №905/2248/18, №905/762/20, №905/2044/19;

- ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII держава встановила імперативне нормативне регулювання правовідносин щодо врегулювання заборгованості підприємства ПЕК перед Оператором ГТС, які протягом періоду з 01.12.2015 по 31.12.2019 здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій та визначила, що вартість вказаних обсягів природного газу компенсується Оператору ГТС, а отже відносини між позивачем і відповідачем унормовані саме цим законом.

У запереченнях б/н від 24.07.2024 на відповідь на відзив відповідач зауважував, що на сьогоднішній день 9 з 16 підрозділів Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» знаходяться на тимчасово окупованих територіях, 6 виробничих одиниць перебуває у зоні можливих бойових дій і 1 виробнича одиниця знаходиться на території активних бойових дій, що, на думку відповідача, свідчить про нерелевантність висновків суду, які були зроблені у справі №914/1940/22 до правовідносин, які склались між учасниками спору у справі №905/938/24. Зокрема, відповідач у справі №914/1940/22 Комунальне підприємство «Бродитеплоенерго», зареєстрований у м.Броди Львіської області, яке не віднесено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією.

Як вказує відповідач з посиланням на приписи ст.9 Закону №1730-VIII, оскільки виробничі потужності підприємства розташовані на тимчасово окупованій території або території активних воєнних (бойових) дій, то Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» має можливість нездійснення оплат за договором, а отже, відповідні кошти не можуть бути стягнуті у судовому порядку.

У письмових поясненнях б/н від 25.09.2024 позивач заперечив проти вищенаведених доводів відповідача та наполягав на тому, що у ст.9 Закону №1730-VIII чітко визначено межі її застосування, тобто під дію норми підпадає саме погашення заборгованості за договорами реструктуризації заборгованості, укладеними відповідно до ст.ст.5, 6 цього закону. В свою чергу, відповідно до ст.5 вказаного закону реструктуризації підлягає поточна договірна заборгованість (кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.06.2021 для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), тоді як предметом розгляду у справі №905/938/24 є компенсація несанкціонованого відбору на підставі ст.8 Закону №1730-VIII, здійсненого за межами договірних відносин з постачання газу.

На думку позивача, неможливість виконання імперативного обов`язку неможна виправдати знаходженням підрозділів відповідача з 2014 року на тимчасово окупованій території, оскільки за спірний період 2016-2019 років природний газ використаний тими підрозділами відповідача, що знаходились на підконтрольній Україні території. За рахунок спожитого природного газу відповідачем згенерована теплова енергія, яка реалізована споживачам на комерційній основі, натомість виручені кошти не були направлені на оплату вартості використаного природного газу та компенсація не здійснена.

Ухвалою суду від 02.10.2024 до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, було залучено Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Третя особа у поясненнях б/н від 08.10.2024 зазначала, що матеріали справи містять докази, якими підтверджено наявність усіх чотирьох умов для застосування при вирішенні справи положень ст.8 Закону №1730-VIII. При цьому, обставини відібрання відповідачем об`ємів природного газу без поданих постачальником газу номінацій підтверджуються як самим відповідачем так і встановленими судами різних інстанцій в межах судових справ, зокрема, №905/1140/18, №905/2044/19, №905/762/20, в яких Акціонерне товариство «Укртрансгаз» пред`являло позов до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості за послуги балансування через існування небалансів природного газу, де частка таких небалансів була пов`язана із відбором відповідачем із газотранспортної системи об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій.

З посиланням на судову практику у вказаних справах та зміст ст.8 Закону №1730-VIII третя особа вказувала, що вартість відібраного відповідачем без номінацій обсягу природного газу має бути компенсована ним на користь особи, яка виконувала у спірний період функції оператора ГТС, тобто, Акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Ухвалою суду від 05.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2024.

Представник позивача у судове засідання 28.11.2024 з`явився (у режимі відеоконференції), позовні вимоги з урахуванням збільшення підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 28.11.2024 не з`явився, судом не викликався. Згідно з заявою б/н від 28.11.2024 розгляд справи просив здійснювати без участі власного представника.

Представник третьої особи у судове засідання 28.11.2024 не з`явився, судом не викликався. Згідно з заявою б/н від 08.10.2024 розгляд справи просив здійснювати без участі третьої особи чи її представника.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Разом з тим, норми ст.43 вказаного процесуального кодексу України зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ст.216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників відповідача і третьої особи не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» (споживач) були укладені наступні договори постачання природного газу:

1) №4428/16-БО-6 від 15.12.2015 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.01.2016 по 30.04.2016 включно обсягом до 8950 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами;

2) №4426/16-ТЕ-6 від 21.12.2015 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.01.2016 по 30.09.2016 включно обсягом до 88822 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

3) №4768/1617-ТЕ-6 від 26.09.2016 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2016 по 30.09.2017 включно обсягом до 127339 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

4) №4769/1617-ТЕ-6/8 від 26.09.2016 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2016 по 30.09.2017 включно обсягом до 150 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

5) №4770/1617-РО-6 від 26.09.2016 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2016 по 30.09.2017 включно обсягом до 26 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності);

6) №4834/1617-БО-6 від 27.10.2016, предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2016 по 31.03.2017 включно обсягом до 23550 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;

7) №4835/1617-БО-6/8 від 27.10.2016 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2017 по 30.09.2017 включно обсягом до 573 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;

8) №3165/1718-БО-6/Д від 18.09.2017, предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2017 по 31.03.2018 включно обсягом до 23311 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;

9) №3166/1718-БО-6/М від 18.09.2017, предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2017 по 31.03.2018 включно обсягом до 554 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;

10) №3167/1718-РО-6/Д від 18.09.2017 (з урахуванням змісту додаткової угоди), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2017 по 31.05.2018 включно обсягом до 38 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності);

11) №3315/1718-ТЕ-6/Д від 11.10.2017 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2017 по 31.05.2018 включно обсягом до 127502 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

12) №3673/18-БО-6 від 16.10.2018 (з урахуванням змісту додаткової угоди), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2018 по 30.11.2018 включно обсягом до 3967 тис. куб. м для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;

13) №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2018 по 30.11.2018 включно обсягом до 23334 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

14) №3674/18-РО-6 від 16.10.2018 (з урахуванням змісту додаткових угод), предметом якого було постачання природного газу в період з 01.10.2018 по 30.11.2018 включно обсягом до 7,2 тис. куб. м для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

За умовами вказаних договорів постачальник зобов`язався поставити споживачу упродовж 2016-2019 років природній газ, а споживач зобов`язався оплатити його вартість.

На виконання зазначених договорів на постачання природного газу відповідачем були складені та підписані зі свого боку відповідні акти приймання-передачі природного газу.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» підписало зі свого боку вказані акти щодо приймання-передачі природного газу у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років та направило їх Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» для підписання.

Однак, згідно з наявними у матеріалах справи листами, постачальник повернув відповідачу акти без підпису з посиланням на те, що споживачу не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років, а отже Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не здійснювало постачання природного газу Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» у відповідні періоди.

В свою чергу, стосовно відібраного відповідачем у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років з газотранспортної системи газу між учасниками ринку природного газу були складені акти №10-16- від 31.10.2016, №11-16- від 30.11.2016, №02-17- від 28.02.2017, №05-17- від 31.05.2017, №06-17- від 30.06.2017, №07-17- від 31.07.2017, №08-17- від 31.08.2017, №09-17- від 30.09.2017, №10-17- від 31.10.2017, №11-17- від 30.11.2017, №12-17- від 31.12.2017, від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018, від 30.04.2018, №10-18- від 31.10.2018, від 30.11.2018, №12-18- від 31.12.2018, №01-19- від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019, №0419- від 30.04.2019 надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підписані між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», а також акти виконання послуг транспортування, розподілу (транспортування) природного газу, прийому-передачі послуг з розподілу природного газу, підписані між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго».

Відповідні об`єми споживання газу також відображені у звітах про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», реєстрах виконання послуг з розподілу природного газу, реєстрах обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з мереж Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз».

Факт споживання природного газу в загальному обсязі 313733,55 тис. куб. м у спірні періоди Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечується. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ним дійсно були спожиті визначені позивачем обсяги природного газу.

Посилаючись на те, що відповідач не компенсував вартості обсягу спожитого газу, який відібрано без номінацій, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

У ст.5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до ст.1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з п.9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведене вище зумовлює висновок, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Як встановлено, до 31.12.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» виконувало функції Оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 01.10.2015 №758, від 22.03.2017 №187 та від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Положення).

На підставі вказаних постанов Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язувалось постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів.

Як вказує позивач, відповідач є захищеним споживачем природного газу у розумінні п.10 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

30.11.2016 набрав чинності Закон №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Надалі 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-IX від 14.07.2021 (далі Закон №1639-IX), яким внесені зміни до Закону №1730-VIII.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII (зі змінами), підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання ст.11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

На підтвердження фактично спожитого обсягу газу за спірний період Акціонерне товариство «Укртрансгаз» долучило до матеріалів справи надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, акти виконання послуг транспортування, розподілу (транспортування) природного газу, прийому-передачі послуг з розподілу природного газу, звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», реєстри виконання послуг з розподілу природного газу.

Як підтверджено матеріалами справи і не заперечується відповідачем, обсяг природного газу, який відібрано з газотранспортної системи відповідачем у спірний період без поданих номінацій, становить 313733,55 тис. куб. м.

Обставини щодо факту відбору природного газу та обсягів відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи Акціонерного товариства «Укртрансгаз» без підтверджених номінацій також встановлено у рішеннях Господарського суду Донецької області від 27.11.2020 у справі №905/1748/19, від 06.09.2022 у справі №905/1140/18, від 14.112.2021 у справі №905/2044/19, які в силу ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доведенню.

Одночасно, у рішенні Господарського суду Донецької області від 06.09.2022 у справі №905/1140/18 зроблено висновок про те, що правовідносини, які виникли в зв`язку із відбором, зокрема, Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» газу без підтверджених номінації, підлягають врегулюванню за нормами Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (Закон №1730-VIII). Вказане підприємство зобов`язане, у разі відбору з газотранспортної системи природного газу, протягом спірного періоду, без наданих номінацій компенсувати особі, яка здійснювала функції оператора газотранспортної системи, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Слід зазначити, що компенсація (оплата) вартості природного газу позивачу не є збитками чи санкціями та здійснюється по факту споживання природного газу протягом періоду з 01.12.2015 по 31.12.2019 без поданих постачальником газу номінацій та по факту відсутності підписання актів приймання-передачі природного газу з постачальником, незалежно від наявності у спірний період договорів із постачальником природного газу із запланованими обсягами постачання та незалежно від того, з чиєї вини номінації не були видані та акти не були підписані.

Відповідачем докази подання постачальником номінацій на зазначені обсяги природного газу та акти приймання-передачі природного газу, підписані між постачальником природного газу і боржником, суду не надані.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до ч.1 ст.193 вказаного кодексу суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, у відповідача виник обов`язок на підставі ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII (зі змінами), протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати Оператору ГТС вартість відібраних у спірні періоди без номінацій обсягів природного газу, а саме по 29497529,83 грн, що станом на 01.08.2024 в сумі становить ,22 грн з ПДВ.

Наразі, судом встановлено, що розрахунок здійснено за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів відповідно до цін зазначених Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у листі №23/4-1305-21 від 22.11.2021 щодо цін на природний газ для виробників теплової енергії, реалізований у період з грудня 2015 по грудень 2019 років за договорами постачання природного газу, що узгоджується з приписами ст.8 Закону №1730-VIII.

Доказів сплати відповідної суми компенсації відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у періоди жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 років в розмірі ,22 грн є правомірними та обґрунтованими, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що оскільки виробничі потужності підприємства розташовані на тимчасово окупованій території або території активних воєнних (бойових) дій, то Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» має можливість нездійснення оплат за договором, а отже, відповідні кошти не можуть бути стягнуті у судовому порядку є помилковими, виходячи з того, що, як правильно зазначив позивач, статтями 8 і 9 Закону №1730-VIII врегульовані різні заходи, спрямовані на погашення заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. До правовідносин сторін, що є предметом розгляду у справі №905/938/24 підлягають застосуванню саме приписи ч.2 ст.8 відповідного закону.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача станом на 16.08.2024 інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.11.2021 по 16.08.2024 включно складають 133060116,45 грн, 3% річних за загальний період прострочення з 01.11.2021 по 16.08.2024 включно складають 42702036,46 грн.

Здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги позивача у вказаній частині також підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про нарахування 3% річних до моменту виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Враховуючи, що основна сума заборгованості встановлена рішенням суду та на вказану суму відповідно до вимог чинного законодавства можуть нараховуватись відсотки, суд дійшов висновку, що застосування ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, та позбавить позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно з ч.ч.11, 12 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за формулою: «Борг*Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів (або 366 днів у високосний рік)» до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу органу (особи), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за вказаною формулою.

Твердження відповідача щодо безпідставності позовних вимог не знайшли свого підтвердження та спростовані вищенаведеними висновками суду.

У судовому засіданні 05.11.2024 суд розглянув клопотання б/н від 16.07.2024 Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про зупинення провадження у справі №905/938/24 до закінчення розгляду справи №905/1819/19 та вирішив відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю, по що постановив ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання.

При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, господарського судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Враховуючи приписи п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18.

Суд зазначає, що пов`язаність справ полягає у тому, що рішення у іншій справі, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №904/6636/17 від 27.02.2018.

Суд бере до уваги, що сама собою взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19.

Крім того, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилався на те, що в провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа №905/1819/19 за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення ,85 грн, а саме: компенсації вартості об`єму спожитого природного газу в сумі ,43 грн основного боргу, 339710552 3% річних, ,42 грн інфляційних втрат.

Період споживання природного газу Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» по справі №905/1819/19 охоплює періоди червня-грудня 2016, січня-грудня 2017, січня-грудня 2018, січня-квітня 2019 років.

Тобто, за твердженням відповідача по двом судовим справам №905/938/24 та №905/1819/19 два різних позивача (Акціонерне товариство «Укртрансгаз» та Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») заявили вимоги щодо компенсації вартості об`єму спожитого природного газу до одного відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», що може мати наслідком подвійне стягнення однієї і тієї ж заборгованості.

Позивач і третя особа проти задоволення клопотання відповідача заперечували та зазначали про відсутність перешкод для розгляду справи №905/938/24 до завершення розгляду справи №905/1819/19.

Як вірно було зазначено вказаними учасниками судового спору, на сьогоднішній день сформована судова практика у питаннях стягнення вартості (компенсації) відібраного підприємствами теплової комунальної енергетики природного газу без подання постачальником номінацій, а також правові висновки щодо застосування норм ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII та п.8 гл.3 розд.XII, п.п.1-2 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС відносно того, що при стягненні Оператором ГТС вартості послуг балансування з оператора ГРС за період 2016-2019 років і загального місячного небалансу оператора ГРС відраховуються обсяги відбору природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій і підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, які підпадають під дію ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII.

Судом також враховано, що позовну заяву у справі №905/1819/19 було подано у 2019 році. Тобто, до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-IX від 14.07.2021, яким внесені зміни до Закону №1730-VIII і у зв`язку з прийняттям якого була запровадження процедура компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу на користь Оператора ГТС.

Отже, від вирішення справи №905/1819/19 не залежить можливість правильного вирішення спору у справі №905/938/24, внаслідок чого підстави для зупинення розгляду цієї справи відсутні.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1059800 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька область, Краматорський р-н, м.Дружківка, вул.Космонавтів, 39, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період жовтня листопада 2016, лютого 2017, травня 2017 квітня 2018, жовтня 2018 квітня 2019 в розмірі ,22 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 42702036,46 грн, інфляційні втрати в розмірі 133060116,45 грн, а також судовий збір в сумі 1059800 грн.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2024 у справі №905/938/24, в порядку ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за такою формулою: «Борг*Кількість днів прострочення*3/100%/365 днів (або 366 днів у високосний рік)» починаючи з 17.08.2024 до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу у розмірі ,22 грн, а також стягнути вказану суму нарахованих 3% річних з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька область, Краматорський р-н, м.Дружківка, вул.Космонавтів, 39, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, б.9/1, ).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 28.11.2024.

Повний текст рішення складено 09.12.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця