ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 910/13486/24

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянув заяву представника Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про забезпечення позову, без виклику (повідомлення) учасників справи, у справі № 910/13486/24 за позовом

Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» (01030, місто Київ, вулиця Івана Франка, будинок 28, код: 23697676)

до

Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код: 22883141)

про визнання права користування, визнання незаконними і скасування рішень, припинення права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Представником Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» (далі по тексту позивач/заявник/Благодійний фонд) за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва сформовано позовну заяву до Київської міської ради, у якій позивач просить суд:

- визнати за Благодійним фондом сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» право на користування на умовах оренди земельними ділянками, що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Івана Франка, 28, загальною площею 0,1990 га, в межах, конфігурації та координатах земельної ділянки, якій раніше присвоювався кадастровий номер :88:199:0010 та яку було передано Благодійному фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» для експлуатації та обслуговування навчально-лабораторних будівель на підставі рішення Київської міської ради від 03.02.2000 № 10/731 «Про надання та вилучення земельних ділянок» та проекту землеустрою, затвердженого рішенням Київської міської ради від 03.02.2000 № 10/731 «Про надання та вилучення земельних ділянок»;

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 23.09.2021 № 2695/2736 «Про надання господарському суду міста Києва земельної ділянки у постійне користування для розміщення та обслуговування об`єктів транспортної інфраструктури на вулиці Івана Франка, 28 у Шевченківському районі міста Києва»;

- скасувати рішення державного реєстратора Пилипчука Віталія Анатолійовича, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 60646619 від 29.09.2021 щодо номеру запису про інше речове право 44207824 з одночасним припиненням зареєстрованого іншого речового права - права постійного користування земельною ділянкою, правокористувач: Господарський суд міста Києва, , опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 0,0271 га, кадастровий номер :88:199:0091, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Івана Франка, 28.

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 08.02.2024 № 7748/7789 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :88:199:0092), яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради для будівництва, обслуговування будівель закладів освіти за адресою: Івана Франка,28 у Шевченківському районі м. Києва та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зміна цільового призначення)» в частині надання Господарському суду міста Києва (ідентифікаційний код 05379487) дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зміна цільового призначення) площею 0,0116 га (кадастровий номер :88:199:0004) для розміщення та обслуговування лінійних об`єктів транспортної інфраструктури на вул. Івана Франка, 28 у Шевченківському районі м. Києва (пункт 2 рішення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що є власником нежитлових будівель загальною площею 720,1 м2, в тому числі: будівля літ. «А» площею 662,0 м2, будівлю літ. «Б» площею 58,1 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, будинок 28.

Згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 23.10.2001 ІІ-КВ № 006712, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 88-4-00051, Благодійному фонду передано земельну ділянку площею 0,1990 га, державний кадастровий номер :88:199:0010, для експлуатації та обслуговування навчально-лабораторних будівель на вул. Івана Франка, 28 у Радянському районі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2012 у справі № 6/529 затверджено мирову угоду від 24.02.2012, укладену між ТОВ «Фінансова компанія «Веселка», Благодійним фондом «МДЦ» та Закладом освіти «Центр позашкільної освіти «Веселка», згідно з пунктами 1, 2 якої ТОВ «Фінансова компанія «Веселка» набуває у власність предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.02.2009, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Веселка», Благодійним фондом «МДЦ» та Закладом освіти «Центр позашкільної освіти «Веселка», а саме: нежитлові будівлі загальною площею 720,1 м2, в тому числі: будівля літ. «А» площею 662,0 м2, будівлю літ. «Б» площею 58,1 м2, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, будинок 28. За ТОВ «Фінансова компанія «Веселка» визнається право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі загальною площею 720,1 м2.

На підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2012 зазначені нежитлові будівлі на оплатній основі перейшли у власність позивача, право власності на них було зареєстровано за ним 15.10.2012.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.12.2021 у справі № 910/11673/20 визнано незаконним рішення Київської міської ради від 07.07.2020 № 9/9088 «Про припинення Благодійному фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» права постійного користування земельною ділянкою на вул. Івана Франка, 28 у Шевченківському районі м. Києва» в частині припинення Благодійному фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» права постійного користування земельною ділянкою.

Як вказує позивач, відповідач та його структурні підрозділи, незважаючи на визнання недійсним рішення відповідача від 07.07.2020 № 9/9088 в частині припинення права постійного користування та всупереч як висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду у справі № 910/11673/20, так і п. 2, 3 рішення № 9/9088, які не визнано недійсними, не визнають право позивача на отримання земельної ділянки у користування, продовжують вчиняти незаконні дії, спрямовані на ускладнення реалізації позивачем свого права на отримання земельної ділянки у користування на умовах оренди, посилаючись на те, що такої земельної ділянки вже не існує і відповідач, як власник, може розпоряджатися нею на власний розсуд.

За наявною у позивача інформацією, земельну ділянку з кадастровим номером: :88:199:0010, без дотримання порядку її повернення з постійного користування та передачі в оренду, було неправомірно поділено на чотири земельні ділянки, а в лютому 2024 року одну з земельних ділянок було поділено ще на 2 земельні ділянки, змінено цільове призначення та передано у користування іншій особі.

Внаслідок поділу земельної ділянки було утворено п`ять земельних ділянок, а саме: площею 0,0172 га з кадастровим номером :88:199:0090; площею 0,0271 га з кадастровим номером :88:199:0091; площею 0,0546 га з кадастровим номером :88:199:0093, площею 0,0116 га з кадастровим номером :88:199:0004, площею 0,0885 га з кадастровим номером :88:199:0005.

На переконання позивача, вчинення відповідачем будь-яких дій з земельною ділянкою з кадастровим номером: :88:199:0010 або її частиною з дати отримання позивачем Державного акту № 006712 на право постійного користування вказаною земельною ділянкою і до сьогоднішнього дня, спрямованих на відчуження, передачу в користування іншим особам, поділ, об`єднання чи припинення земельної ділянки без отримання на це попередньої згоди позивача є незаконним та таким, що грубо порушує його права.

Крім того, позивач вказує, що 08.02.2024 Київською міською радою було прийнято рішення № 7748/7789 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зміни цільового призначення) площею 0,116 га (кадастровий номер :88:199:0004) для розміщення та обслуговування лінійних об`єктів транспортної інфраструктури (пункт 2 рішення), яким, на переконання позивача, фактично надано дозвіл на зміну виду цільового призначення частини земельної ділянки з кадастровим номером: :88:199:0010.

Позивач вважає, що наведені вище обставини свідчать про порушення його права на користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :88:199:0010, а зміна цільового призначення частини цієї земельної ділянки створює перешкоди в її користуванні позивачем та унеможливлює надання її в оренду позивачу, як частини земельної ділянки площею 0,1990 га, на яку позивач має законні права.

Одночасно із пред`явленням позову позивачем сформовано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Київській міській раді, Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній (військовій) адміністрації), Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної (військової) адміністрації), іншим підрозділам Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної (військової) адміністрації), державним реєстраторам ухвалювати рішення або вчиняти дії щодо державної реєстрації будь-яких рішень, пов`язаних з розпорядженням, в т.ч. з передачею у оренду, постійне користування, перетворенням, поділом, виділом, об`єднанням, зміною цільового призначення земельними ділянками, що розташовані за адресою місто Київ, вул. Івана Франка, 28, загальною площею 0,1990 га, з наступними кадастровими номерами: кадастровий номер :88:199:0090 площею 0,0172 га, кадастровий номер :88:199:0091 площею 0,0271 га, кадастровий номер :88:199:0093 площею 0,0546 га, кадастровий номер :88:199:0004 площею 0,0116 га, кадастровий номер :88:199:0005 площею 0,0885 га.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник мотивує тим, що всупереч висновкам, наведеним у постанові КГС ВС у справі № 910/11673/20, та п. 2.3 власного рішення № 9/9088, який не визнано недійсним, відповідач не тільки не поінформував позивача про необхідність оформлення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :88:199:0010, але й наступного ж дня після ухвалення постанови у справі № 910/11673/20 почав вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, які спрямовані на ускладнення позивачу можливості захистити своє право на отримання земельної ділянки у користування (оренду).

Позивач вважає, що існує реальна і обґрунтована загроза, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та іншим особам вчинення дій щодо земельної ділянки може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав Позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду. А невжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб визначений заявником призведе до ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2024 справу № 910/13486/24 за позовом Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» до Київської міської ради про визнання права, визнання незаконними і скасування рішень, припинення права, разом з заявою про забезпечення позову від 01.11.2024 направлено до Північного апеляційного господарського суду для визначення підсудності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 визначено підсудність справи № 910/13486/24 за позовом Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» до Київської міської ради про визнання права, визнання незаконними і скасування рішень, припинення права за Господарським судом Київської області.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З системного аналізу наведених норм права можна дійти висновку про те, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19).

Надавши оцінку доводам заявника наведеним у заяві, суд дійшов висновку, що заявником не наведено обґрунтованих мотивів щодо існування фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання позивача на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків імовірне порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також неможливість виконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на подальшу зміну площі та конфігурацію земельної ділянки, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Відтак наведені заявником доводи, які, як зазначає останній, викликають у нього побоювання щодо майбутнього ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення прав позивача, є лише оціночними суб`єктивними судженнями без конкретних доказів, які свідчили б про потенційну можливість вчинення певних дій пов`язаних з розпорядженням земельною ділянкою.

Таким чином, заявником належним чином не обґрунтовано та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді заборони ухвалювати рішення або вчиняти дії щодо державної реєстрації будь-яких рішень, пов`язаних з розпорядженням, в т.ч. з передачею у оренду, постійне користування, перетворенням, поділом, виділом, об`єднанням, зміною цільового призначення земельними ділянками, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції, доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 12.12.2024, набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Колесник