Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення заборгованості у розмірі 53 064 457,49 грн,
представники сторін:
від позивача: Дворніков А.О.
від відповідача: Буркова О.М.
Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення заборгованості у розмірі 53 064 457,49 грн, з яких: 13 374 200,68 грн три проценти річних та інфляційні втрати у розмірі 39 690 256,81 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від своєчасного виконання обов`язку сплати заборгованості за договором, присудженої до стягнення у межах господарської справи № 910/1773/24.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/11647/24 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" 13 374 200,68 грн. три проценти річних, 39 690 256,81 грн. інфляційних втрат та 636 773,49 грн. судового збору.

До Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" 09.12.2024 (сформовано в системі "Електронний суд" 08.12.2024) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/11647/24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 розгляд заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/11647/24 було призначено на 17.12.2024.

Через систему "Електронний суд" 17.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача із запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення.

У судове засідання 17.12.2024 з`явились представники учасників справи та надали усні пояснення по суті поданої заяви. Представник позивача просив суд подану заяву задовольнити, а представник відповідача просив суд залишити без розгляду подану заяву, а у разі задоволення - зменшити розмір витрат, заявлений до стягнення відповідачем.

Дослідивши подану заяву позивача, а також, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення 03.12.2024 у справі №910/11647/24, а 09.12.2024 через систему "Електронний суд" позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення та докази, що підтверджують судові витрати.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про дотримання представником позивача строків для подання до суду доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» укладено договір № 1350-ДЄ від 05.05.2024 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалося надати правову допомогу, а відповідач оплатити її. В подальшому, сторони уклали ряд додаткових угод до договору № 1350-ДЄ від 05.05.2024, якими було продовжено дію договору та внесено деякі зміни в умови договору № 1350-ДЄ від 05.05.2024. Також, в матеріалах справи містяться довіреність № 24-ДнЕ/24 від 29.04.2024, видана адвокату Кострецю Євгенію Вікторовичу та свідоцтво про право на зайняття останнім адвокатською діяльністю.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 11 до договору № 1350-ДЄ від 05.05.2024, дана угода визначає вид правничої допомоги та розмір винагороди (гонорар), які надаються клієнту в рамках договору про надання правничої допомоги від 29.04.2024. Зокрема, вартість послуг виконавця за участь одного адвоката в судовому засіданні складає 10 000,00 грн. за кожне судове засідання; за інші вчинені юридичні дії вартість послуг розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, що становить 10 000,00 грн. за годину, виходячи із фактичного обсягу наданих послуг.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 12 від 08.10.2024), виконавець звітує за результатом надання послуг, надаючи на погодження клієнту звіт наданих послуг. Звіт має містити детальний опис наданих послуг, час, витрачений адвокатом на їх надання, загальну вартість наданих послуг.

Відповідно до звіту наданих послуг № 1 від 04.12.2024 до договору № 1350-ДЄ від 05.05.2024, адвокат надав відповідачу правничу допомогу, пов`язану із підготовкою та розглядом справи № 910/11647/24 у Господарському суді міста Києва, загальною вартістю послуг 200 000,00 грн.

Таким чином, матеріали справи містять документи, які свідчать про надання правової допомоги та її вартість.

За приписами статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У той же час, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу було подано відповідачем 17.12.2024. Відповідно до його змісту, останній стверджує, що позивачем не додано належний та допустимий доказ надання адвокатом і прийняття позивачем правничої допомоги і визначення остаточного обсягу та вартості послуг адвоката, а саме: підписаний сторонами акт приймання-передачі наданої правової допомоги. Також, представник відповідача надав заперечення по сумі компенсації судових витрат. Він стверджує, що частина наданих позивачу послуг на правничу допомогу складається з послуг, які частково поглинаються наданою послугою з підготовки позову, в якому безпосередньо такий аналіз і здійснено, що в свою чергу, не відповідає критерію пропорційності витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін. Також, відповідач наголошує на тому, що загальний час проведених засідань у справі №910/11647/24 становить 40 хвилин і тому, витрачений адвокатом час у судових засіданнях у розмірі три години, вартість яких становить 30 000,00 грн., не підтверджено. Враховуючи все вищенаведене у сукупності, у випадку задоволення заяви позивача, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну допомогу до 20 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що за приписами частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача у розмірі 200 000,00 грн. є співмірними до витрат часу на надання правничої допомоги, а також складності справи.

Судом враховано, що адвокат відповідача був присутній у трьох судових засіданнях, а саме: 29.10.2024, 19.11.2024 та 03.12.2024, тривалість яких була 5 хвилини, 6 хвилин та 20 хвилин відповідно. Отже, в цілому, адвокатом витрачено 31 хвилину часу на присутність у судових засіданнях, вартість за участь в яких визначили у розмірі 30 000,00 грн., що є абсолютно неспівмірним витраченому часу та складності справи. Крім того, предметом даного спору було нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка вже встановлена рішенням суду і для складання позовної заяви в даній справі не було необхідності в здійсненні окремого аналізу чинного законодавства з питань, що регулюють спірні відносини. Зазначені дії були оцінені у розмірі 50 000,00 грн. за аналіз законодавства та 70 000,00 грн. за підготовку позовної заяви. Так само і визначення вартості юридичного аналізу відзиву відповідача у розмірі 20 000,00 грн. при фактичній відсутності відповіді на відзив у матеріалах справи, теж доводить не співмірність заявлених витрат позивача на відшкодування послуг адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Також, судом враховані заперечення відповідача щодо неподання позивачем акту приймання-передачі наданої правової допомоги. Однак, суд їх відхиляє, з огляду на зміну позивачем та адвокатським об`єднанням умов пунктів 4.1. та 4.2. договору додатковою угодою № 12, відповідно до яких адвокат звітує за результатом надання послуг, надаючи на погодження позивачу звіт наданих послуг. Звіт має містити детальний опис наданих послуг, час, витрачений адвокатом на їх надання, загальну вартість наданих послуг.

В той же час, пунктом 4.4. договору, в редакції додаткової угоди № 12, визначено, що адвокатське об`єднання протягом 30 календарних днів після підписання звіту позивачем, зобов`язаний надати позивачу на погодження акт приймання-передачі наданих послуг у двох примірниках стосовно послуг, що були надані.

Отже, належним доказом надання адокатом та приймання позивачем надних послуг правової допомоги, як на момент подання позивачем заяви, так і на момент прийняття судом додаткового рішення є звіт наданих послуг.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені представником позивача у розмірі 200 000,00 грн. є співрозмірні до ступеню складності справи, а також, фактичному об`єму наданих послуг.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачу до суми 30 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, 20; ідентифікаційний код 00130872) 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.12.2024.

Суддя Кирилюк Т.Ю.