СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

17 грудня 2024 року м. Харків Справа № 922/1196/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Аніщенко Ю.В. (вх.№ 2936Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19 (повний текст якого складено та підписано у приміщенні господарського суду Харківської області 04.07.2019 суддею Калініченко Н.В.)

за позовом ПАТ "Харківгаз", м. Харків,

до ФОП Аніщенко Юрія Васильовича, м. Мерефа,

про стягнення коштів у розмірі 90 414,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Аніщенко Юрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) 82 868,12 грн. вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу за період з 07-00 год 29.05.2017 р. до 07-00 год. 29.11.2017 р., 2 077,00 грн. 3% річних, 5 469,30 грн. інфляційних втрат та 1 921,00 грн.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ФОП Аніщенко Ю.В., в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаного клопотання скаржник посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання Аніщенко Ю.В. повідомлень про розгляд судової справи № 922/1196/19. На думку апелянта, відсутність в матеріалах справи поштових квитанцій, які б свідчили про отримання відповідачем листів від ПАТ «Харківгаз» та від суду підтверджують той факт, що за весь цей час Аніщенко Ю.В. було невідомо взагалі про існування заборгованості та про судове провадження у відношенні нього.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1196/19. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ФОП Аніщенко Ю.В. (вх.№ 2936Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19 до надходження матеріалів справи.

13.12.2024 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мушта проти України», «Мельник проти України»), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення.

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі Рябих проти Росії, п.п. 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Частиною 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Процесуальний закон не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.

У розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Таким чином, оскільки у даному випадку повне рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі №922/1196/19 складено 04.07.2019, заявник мав подати апеляційну скаргу у строк до 24.07.2019 включно. Разом з цим, дану апеляційну скаргу подано лише 10.12.2024, тобто зі значним пропуском процесуального строку встановленого на апеляційне оскарження (понад 4 роки)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього кодексу (ч.3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений у ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №10/5026/290/2011, у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Так, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду відповідач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання Аніщенко Ю.В. повідомлень про розгляд судової справи № 922/1196/19.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 06.05.2019, направлена на належну адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у витягу з ЄДРЮО та зазначену ним також і в апеляційній скарзі (62472, м. Мерефа, вул. Охтирська, 21), повернулась на адресу суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною або яка міститься у відповідному реєстрі, і повернуто підприємством зв`язку зокрема з підстав «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, відповідач був обізнаний про судову справу, отримував ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

Крім того, наявними матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване рішення було надіслано судом першої інстанції на належну відповідача, проте повернуто відділенням поштового зв`язку з причин ««інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 118).

Отже, апелянт не довів факту неповідомлення його як відповідача про розгляд справи.

Судом апеляційної інстанцій не встановлено наявності випадків, визначених у пункті 1 частини другої статті 261 ГПК України.

З урахуванням викладеного, оскільки дану апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, а винятків, передбачених п. 1 ч.2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, стосовно неможливості застосування цієї норми судом не встановлено, існують підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Аніщенко Ю.В.

Отже, у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою ФОП Аніщенко Ю.В. (вх.№ 2936Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19 слід відмовити з підстави, передбаченої ч.2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Аніщенко Ю.В. (вх.№ 2936Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 04.07.2019 у справі № 922/1196/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя П.В. Тихий

Суддя І.А. Шутенко