ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м.Дніпро Справа № 904/235/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Коновал Д.О.

представники сторін:

від позивача: Виродов А.Ю. - адвокат

від відповідача: Земляний О.Ю. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2024р. (суддя Дупляк С.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 29.05.2024р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ"

до Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" 7 848 977,60 грн заборгованості за договором від 10.12.2021 №21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наявними у справі письмовими доказами є доведеним факт прострочення виконання Відповідачем зобов`язань за договором, а тому з нього підлягає стягненню сума заборгованості.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2024р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" 7 848 977,60 грн заборгованості, 117 734,66 грн судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року у справі № 904/235/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" повністю. Судовий збір у розмірі 176 601,99 грн. за подання та розгляд апеляційної скарги стягнути з ТОВ "Юнайтед Енерджі" на користь АТ «Покровський ГЗК».

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

За твердженням Скаржника, ТОВ "Юнайтед Енерджі" не було дотримано умов Договору щодо своєчасності, повноти формування та надання АТ "Покровський ГЗК" рахунку на оплату. Строк виконання зобов`язання з оплати за наведеним вище рахунком не встановлений і за умовами Договору не настав, що свідчить про відсутність порушення грошового зобов`язання Відповідачем.

Скаржник зазначає, що ПРРЕЕ містять спеціальні норми, які встановлюють спеціальний порядок оплати поставленої електроенергії шляхом формування платіжного документа (рахунку) для оплати, на який не може розповсюджуватись загальний підхід до виконання договірних зобов`язань, і який не може довільно змінюватись сторонами договору.

Апелянт вказує на те, що оплата ним частини вартості електричної енергії, поставленої в лютому 2022 року здійснювалась добровільно на підставі договору, що не свідчить про виникнення у нього обов`язку її оплати без наявності належним чином оформленого постачальником рахунку.

Також, за доводами скаржника, призупинення роботи підприємства, простій працівників унеможливило виконання АТ «Покровський ГЗК» господарської, в т.ч. фінансової діяльності підприємства належним чином.

Крім того, Скаржник посилається на те, що військова агресія російської федерації призвела до неможливості АТ Покровський ГЗК виконати зобов`язання за Договором № 21/12/10-1 від 10 грудня 2021 р. про постачання електричної енергії споживачу.

Апелянт вважає, що відповідно до Розділу 12 ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ Договору № 21/12/10-1 , строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Зазначені обставини були залишені без уваги господарським судом Дніпропетровської області під-час розгляду справи та винесенні оскаржуваного рішення. Господарський суд не надав зазначеним обставинам справи належної правової оцінки.

Скаржник зазначає, що Додатком 2 спірного Договору визначено термін його дії: з 01.01.2022 р. до 28.02.2022 р. включно. При цьому в Договорі № 21/12/10-1 відсутні будь-які посилання, що термін дії договору продовжується та діє до повного виконання зобов`язань Сторонами. Отже, термін дії Договору № 21/12/10-1 сплив - 28.02.2022 року, а тому у Відповідача відсутні будь-які підстави для виконання зобов`язань за ним.

Крім того, Скаржник не погоджується з відмовою Господарським судом Дніпропетровської області у задоволенні його клопотання про призначення судової експертизи, та вважає ухвалу про відмову такою, що винесена із порушенням норм процесуального права , оскільки Відповідач вважає необґрунтованою та непідтвердженою заявлену Позивачем суму заборгованості, яка є предметом позову в даній справі і зважаючи на специфіку функціонування ринків електричної енергії та, зокрема, в частині розрахунків, для належного з`ясування обставин розрахунків між сторонами існує необхідність застосування спеціальних знань, у такому випадку, висновок експерта з запропонованих питань є єдиним належним доказом, що надає вичерпну відповідь щодо правильності визначення цін на електричну енергію за спірним Договором. Встановлення таких обставин лише судом неможливо.

Одночасно, Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось з клопотанням про призначення у справі № 904/235/24 судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи відповідає документальне оформлення взаємовідносин ТОВ "Юнайтед Енерджі" з АТ "Покровський ГЗК" за Договором № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2021 року чинним нормативним вимогам?

- Чи підтверджується документально та нормативно правильність розрахунку ціни електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу електричної енергії № 747 від 28.02.2022 року у відповідності до умов Договору № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу від10.12.2021 року?

- Чи підтверджується документально обсяг та вартість електричної енергії, визначені в рахунку на оплату № 766 від 28.02.2022 у відповідності до Акту № 747 купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2022 та Договору № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2021 року?

- Чи є однаковим порядок формування вартості електричної енергії в Акті № 747 купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2022 та рахунку на оплату № 766 від 28.02.2022? Якщо ні, у чому полягає відмінність в обчисленні вартості електричної енергії за вказаними документами?

- Чи підтверджується документально та нормативно заборгованість АТ "Покровський ГЗК" перед ТОВ "Юнайтед Енерджі" за Договором № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2021 року на суму 7 848 977, 60 грн.?

- Якою буде документально та нормативно обґрунтована вартість електричної енергії, прийнятої АТ "Покровський ГЗК" у лютому 2022 року за Договором № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2021 року?

Клопотання обґрунтовано тим, що АТ "Покровський ГЗК" вважає непідтвердженою заявлену ТОВ "Юнайтед Енерджі" суму заборгованості, яка є предметом позову в даній справі. Водночас, зважаючи на специфіку функціонування ринків електричної енергії та, зокрема, в частині розрахунків, Відповідач вважає, що для належного з`ясування обставин розрахунків між сторонами існує необхідність застосування спеціальних знань.

Таким чином, висновок експерта з запропонованих питань є єдиним належним доказом, що надає вичерпну відповідь щодо правильності визначення цін на електричну енергію за Договором № 21/12/10-1.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.06.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/235/24.

21.06.2024 р. справа надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 16.10.2024р.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" до суду надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2024р. судове засідання у справі № 904/235/24, призначене на 16.10.2024р. о 14:00, вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

15.10.2024р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Чус О.В. на лікарняному, розгляд справи в судовому засіданні не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.10.2024р., у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді-члена колегії Коваль Л.А., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2024р. у справі № 904/235/24 до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.12.2024р. о 17:00 год. Ухвалено провести судове засідання у справі № 904/235/24 з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

У судовому засіданні 11.12.2024р., проведеному в режимі відеоконфернції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

10.12.2021р., між Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (постачальником) та Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (споживачем) укладено Договір № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до п.1.1. якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії (код УКТ ЗЕД 2716 000000) як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статтею 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п.п. 3.1, 3.4 Договору початком постання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником виключно після надання споживачем заяви на постачання електричної енергії за формою відповідно до додатку 1 відповідної комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 цього договору.

У п. 5.1 та п. 5.2 договору сторони узгодили, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.( п. 5.4 договору)

Пунктом 5.5 договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

З п.5.6 Договору вбачається, що розрахунки за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання.

При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання.

Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п.5.7).

Відповідно до п.п. 1 п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 9.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

На виконання умов договору Позивачем поставлено електричну енергію, про що 28.02.2022 між сторонами було складено акт №747 купівлі-продажу електричної енергії відповідно до якого за лютий 2022 року поставлено електроенергію на суму 44.085.345,01 грн (арк. 26, том 1).

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату, а саме (арк. 27-29, том 1):

- рахунок на оплату № 383 від 09.02.2022 на суму 17 996 824, 26 грн ( оплачений відповідачем);

- рахунок на оплату № 468 від 18.02.2022 на суму 18 673 751, 18 грн (оплачений відповідачем);

- рахунок на оплату № 766 від 28.02.2022 на суму 7 848 977, 60 грн (не оплачений відповідачем).

Відповідно до додатку 2 (комерційна пропозиція) до договору оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів (арк. 18-21, том 1):

1) до 10 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений на період з 1 по 10 числа включно розрахункового місяця;

2) до 20 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений на період з 11 по 20 число включно розрахункового місяця;

3) до кінця дня останнього календарного дня поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений на період з 21 по останній календарний день включно розрахункового місяця.

Позивач зазначає, що Відповідачем не здійснено оплату за поставлену електроенергію за розрахунковий період з 21.02.2022 до 28.02.2022, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача складає 7 848 977, 60 грн.

Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензії щодо погашення заборгованості за договором, а саме (арк.30-39, том 1):

- претензія №1 вих. №16/05-5 від 16.06.2023;

- претензія вих. № 10/11-11 від 10.11.2023;

- претензія вих. № 04/12-8 від 04.12.2023.

Відповідачем було надано відповіді на претензії, а саме (арк. 40-43, том 1):

- відповідь вих. № 101-492 від 28.11.2023;

- відповідь вих. № 101-528 від 12.12.2023.

Неоплата відповідачем боргу у вказаній вище сумі слугували підставою для звернення Позивача з позовом у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд послався на доведення Позивачем обставин щодо наявності у Відповідача боргу у сумі 7848977,60 грн, а також на безпідставність заперечень Відповідача проти задоволення позову з посиланням на те, що Позивачем було виставлено рахунок на оплату з порушенням умов, які передбачені в договорі, а також на те, що строк укладеного між сторонами договору закінчив свою дію, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження, зокрема, з огляду на те, що зобов`язання сторін за договором діють до повного їх виконанн. При цьому обставини справи вказують на фактичне визнання Відповідачем заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями глави 54 ЦК України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 N 307 та укладеним відповідно до вказаних нормативно-правових актів Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України Про ринок електричної енергії виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Положеннями ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з тим, ст.ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до умов Договору та Комерційної пропозиції строк оплати поставленої у спірний період електричної енергії є таким, що настав.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи, невиконання Відповідачем зобов`язань за Договором № 21/12/10-1 про постачання електричної енергії у частині повної та своєчасної оплати заборгованості за поставлену Позивачем у період з 21.02.2022 по 28.02.2022 електричну енергію та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача такої заборгованості у сумі 7848977,60 грн, та у зв`язку з цим, для задоволення позову .

Доводи щодо недоведення Позивачем настання строку виконання зобов`язання та взагалі про відсутність підстав для оплати спірної суми Відповідачем колегія суддів вважає безпідставними.

Так, за умовами п.п.5.1 5.7 Договору та умов Комерційної пропозиції, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів, що здійснюються на підставі рахунків Постачальника.

Підставою для оплати є рахунок за фактично використану електроенергію. Матеріали справи свідчать про те, що Позивачем виставлялися Відповідачеві рахунки (у тому числі і на спірну суму боргу), які були ним отримані.

У цих рахунках, крім усього, зазначено, що оплата планових платежів здійснюється з урахуванням Комерційної пропозиції.

Згідно з розділом "Термін оплати" Комерційної пропозиції до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач здійснює остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію.

З викладеного випливає, що строк виконання зобов`язання відповідача визначений договором не ставиться у залежність від отримання рахунків.

Разом з тим, поставка електричної енергії у спірний період (лютий 2022 року) підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії №747 від 28.02.2022, підписаним електронними підписами сторін. Докази зворотного Скаржником не надано.

Також колегія суддів враховує, що у відповідях на претензії Позивача, Відповідачем фактично визнається наявність боргу, та йдеться лише про тяжке фінансове становище останнього у зв`язку з воєнним станом у країні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар. Аналогічна правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

При цьому, з урахуванням обставин цієї справи та усіх доказів у сукупності, помилка у рахунку №766 від 28.02.2022, з зазначенням у відповідному розділі "сплатити до : 01.01.0100" не спростовує факт поставки зазначеної у ньому електроенергії та не звільняє Скаржника від обов`язку з її оплати.

У разі виникнення питань, у тому числі, щодо наведених у рахунку даних, Скаржник, як добросовісний суб`єкт господарської діяльності, не був позбавлений можливості звернутися до Позивача за відповідними роз`ясненнями, між тим, докази такого звернення відсутні у матеріалах справи.

Стосовно доводів про те, що термін дії Договору № 21/12/10-1 сплив 28.02.2022 року колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст.ст. 598, 599 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК та ч.7 ст.180 ГК передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм, а також сталої практики Верховного Суду з відповідного питання свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, апеляційний суд не приймає до уваги твердження Скаржника про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами Договору відсутні підстави для оплати вже поставленої Позивачем за цим Договором електроенергії.

Стосовно доводів щодо настання для Скаржника форс-мажорних обставин, суд враховує, що Торгово-Промислова Палата України листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтвердила, що воєнний стан з 24 лютого 2022 року до його офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року до закінчення дії воєнного стану діють надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини для суб`єктів господарської діяльності по договорам - форс-мажорні обставини, а строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Разом з тим, 13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 року можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом.

Одночасно, у листі вказано, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 року, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, загальний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 року у справі №922/2475/21.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, сам по собі лист ТПП України не засвідчує форс-мажорні обставини саме для спірних правовідносин, але у сукупності з доказами, наданими відповідачем, може їх підтверджувати.

Між тим, у даному випадку, належні докази на підтвердження наявності форс-мажорних обставин Скаржником не надано .

Довідки та кримінальні провадження, на які посилається Скаржник, датовані періодом вже після настання строку виконання у нього зобов`язання з оплати ( 20.12.2023, 04.01.2024 тощо), як і наказ про призупинення діяльності Комбінату з 01.10.2022, який датований 30.09.2022, тобто також після настання строку оплати. Докази, що унеможливили виконання зобов`язання у строк до настання вказаних обставин, відсутні. З огляду на викладене вказані документи не являються належними доказами на підтвердження відповідних обставин у розумінні ст.76 ГПК України.

Отже, Відповідачем не доведено, що саме введення воєнного стану призвело до неможливості виконання ним зобов`язань за Договором, тому відповідні доводи не приймаються судом до уваги.

При цьому, посилання Апелянта на погіршення його фінансового стану відхиляються апеляційним судом.

Так, за приписами ст. 42 ГК України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 Господарського кодексу України).

Слід зазначити, що під час воєнного стану в Україні несприятливі обставини, пов`язані з військовою агресію Російської Федерації проти України настали не тільки для Відповідача, але й для Позивача.

Всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд враховує, що у п. 12.3 Договору сторони передбачили, що строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Між тим, згідно з п.12.4 Договору Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дня їх виникнення надати підтверджуючи документи щодо їх настання відповідно до законодавства..

Однак, Відповідач не повідомляв у передбачені Договором строки Позивача про настання для нього форс-мажорних обставин, які заважають виконанню умов цього Договору, тому відсутні й підстави для застосування наслідків, передбачених п.12.3 останнього.

Водночас, колегія суддів погоджується з мотивами та висновками місцевого господарського суду, викладеними в ухвалі від 29.05.2024р. про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про призначення експертизи у даній справі.

Щодо клопотання про призначення експертизи, заявленого в апеляційній скарзі, то апеляційний суд вважає відсутніми підстави для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 р. у справі №927/685/20.

У даному випадку, клопотання заявника про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає, оскільки враховуючи суть спору, обставини, покладені в обґрунтування вказаного клопотання, а також наявні в матеріалах докази, відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право та без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого господарського суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Доводи апеляційної скарги, за відсутності підтвердження їх належними доказами, мають характер припущень, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 у справі № 904/235/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.12.2024р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О.Дармін