ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024м. ДніпроСправа № 904/2616/24

За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"

про стягнення боргу за договором

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Морозі А.О.

Представники:

Позивача Катафєєва Г.С.

Відповідача Лаврищев В.В.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 754 459 433,12 грн. - основного боргу, 7 696 045,09 грн. - 3 % річних, 7 115 366,03 грн. - індексу інфляції, 847 840,00 грн. - судового збору, мотивуючи неналежне виконання Відповідачем Договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

У відзиві на позов Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на п. 11.1 Договору, відповідно до умов якого сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин. У разі дії форс-мажорних обставин більше 6 місяців Сторони мають право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором та в установленому порядку розірвати цей Договір. Розірвання цього Договору тягне за собою відповідні правові наслідки щодо діяльності Сторін на ринку електричної енергії. Таким чином враховуючи, що з 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і до теперішнього часту триває, Відповідач листом від 17.04.2024 № 20604/ОМЕР повідомив Позивача про форс-мажорні обставини, які впливають на спроможність Товариства виконувати зобов`язання за Договором. Отже, пред`явлення Позивачем позову про стягнення боргу за передачу електричної енергії, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним з огляду на те, що строк виконання зобов`язань відкладається на підставі п. 11.1 Договору на строк дії форс-мажорних обставин. Крім того, з початку повномасштабної збройної агресії проти України з боку російської федерації, державою були прийняті ряд нормативно-правових актів в енергетичній галузі України, які іншим чином врегульовують правовідносини на ринку електричної енергії, ніж вони були до повномасштабної збройної агресії, зокрема держава вимушена продовжувати забезпечувати фіксовану ціну на електричну енергію для населення, заборона на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам та нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за спожиту електричну енергію. Крім того, Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами розміри планових обсягів наданої послуги з дотриманням вимог Розділу XI Кодексу системи передачі у розрізі кожного календарного дня розрахункового періоду, Відповідач вважає, що розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України може здійснюватись виключно щодо підтвердженої сторонами суми розрахунку за відповідним актом приймання-передачі послуги.

23.10.2024 від Позивача надійшла заява про долучення доказів (платіжні інструкції про часткову сплату боргу Відповідачем).

07.11.2024 від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи № 904/2616/24 копії платіжної інструкції від 31.10.2024 № 3715295.

13.11.2024 від Позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" на користь ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" суми основного боргу в розмірі 754 459 433,12 грн. та повернення зайво сплаченого судового збору. Заява мотивована сплатою Відповідачем основного боргу після відкриття провадження у справі. До заяви додано відповідні платіжні інструкції.

12.11.2024 від Відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду на рік шляхом внесення платежів рівними частинами. Заяву мотивовано тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 до внесення в неї змін згідно із постановою № 1405 від 29.12.2023 було законодавчо встановлено заборону на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам та нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за спожиту електричну енергію. Після внесення змін до постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, а також на припинення постачання надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати застосовується в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309. Постановою НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду", були надані настанови учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ "Про ринок електричної енергії". В наслідок прийняття даної постанови, Відповідач законодавчо позбавлений можливості на будь-яке компенсування втрат, що викликані несвоєчасністю здійснення оплат споживачами, в тому числі промисловістю, за спожиту електричну енергію, за яку Відповідач, в свою чергу, сплатив та сплачує в період споживання такої електричної енергії споживачами. Також, Відповідач позбавлений механізму стимулювання споживачів шляхом застосування санкцій до вчасного виконання останніми обов`язків щодо оплати за спожиту електричну енергію. Відповідачем до матеріалів справи подана довідка про заборгованість споживачів, з якої вбачається стійка динаміка до приросту заборгованості споживачів за електричну енергію. Таким чином є обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення, є наслідки, що настали та продовжують діяти у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Позивачем подані заперечення на заяву Відповідача про розстрочення виконання рішення суду. Позивач вважає, що заявлені Відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність Відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається Відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв'язку з цим. При цьому, фінансове становище Відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої Відповідач має планувати свої видатки. Незадовільний фінансовий стан за змістом статті 331 ГПК України не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для розстрочення виконання судового рішення, оскільки статтею 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що обов`язковість рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Крім того, Позивач не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів (фактично їх фінансувати).

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" заявою-приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії надало письмову згоду на приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - Договір), розміщеного на офіційному сайті оператора системи передачі (ОСП), на окремих умовах чинного договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0145-02024, а саме індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до такого договору та реквізитів.

Повідомленням № 01/56876 від 28.10.2023 про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії Позивач повідомив Відповідачеві про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Ідентифікатор договору №0145-02024-ПП, дата акцептування 01.01.2024.

Відповідно до підп. 2.1 Договору Позивач безперервно надає послугу з передачі електричної енергії, а Відповідач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу та /або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до затвердженої ним методики (порядку), та оприлюднюється Позивачем на офіційному вебсайті.

Відповідно до п. 5.1. Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП.

Згідно з п. 6.1. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Відповідно до п. 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів та розрахунків:

1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж - до 08 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.4. Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП (Позивачем), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Відповідно до п. 6.6. Договору у разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг по цьому договору, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів).

За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) (п.6.4 Договору).

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно) (п.6.4 Договору).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем (п.6.4 Договору).

Згідно з п. 10.3. Договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Позивач, на виконання умов договору, протягом січня квітня 2024 року надавав Відповідачеві послуги на загальну суму 1 402 190 257,08 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі послуги:

- акт приймання-передачі послуги від 31.01.2024 на суму 414 780 232,26 грн.;

- акт приймання-передачі послуги від 29.02.2024 на суму 363 345 664,45 грн.;

- акт приймання-передачі послуги від 31.03.2024 на суму 374 917 810,68 грн.;

- акт приймання-передачі послуги від 30.04.2024 на суму 249 146 549,69 грн.

За даними Позивача, Відповідач, в порушення умов договору, за надані послуги розрахувався не в повному обсязі, внаслідок чого у нього перед Позивачем утворився борг у розмірі 754 459 433,12 грн., що і стало причиною звернення до суду.

На борг Відповідача Позивач, з посиланням на ст. 625 ЦК України, нарахував 7 115 366,03 грн. індексу інфляції за період з лютого по квітень 2024 року, 7 696 045,09 грн. 3 % річних за період з 19.01.2024 по 06.07.2024.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору в даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт наявності боргу, настання строку виконання Договірних зобов`язань, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частинами 1-3 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підтвердження позовних вимог Позивач надав копії: Договору, актів, рахунків-фактури, платіжних інструкцій. Відповідач, заперечуючи позов, надані Позивачем докази не спростував.

Позивач також надав докази сплати Відповідачем основного боргу, що підтвердив і Відповідач.

Крім підтвердження сплати основного боргу, Відповідач подав заяву про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами в частині рішення щодо решти позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач в процесі розгляду даної справи поступово погашав борг за Договором. Станом на момент прийняття рішення судом сума основного боргу у розмірі 754 459 433,12 грн. сплачена повністю. Дана обставина сторонами не заперечувалася.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 754 459 433,12 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Щодо заперечень Відповідача стосовно розрахунку інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач подав свій контрозрахунок та пояснення до розрахунку, які просить врахувати у випадку, якщо суд дійде висновку про стягнення компенсаційних нарахувань. Відповідач звертає увагу, що нарахування слід проводити на фактичний обсяг та фактичну вартість наданих послуг, а не плановий, як нараховує Позивач, оскільки саме у такому розмірі Відповідач отримав ці послуги, відповідно і мав їх оплатити.

Позивачем не надані до позову належні та допустимі докази, які містять інформацію про визначення планового обсягу наданої послуги з дотриманням вимог Розділу XI Кодексу системи передачі у розрізі кожного календарного дня розрахункового періоду. Відповідач не підтверджує і заперечує проти визначеного Позивачем планового обсягу наданих послуг за січень-квітень 2024 року.

Зважаючи на те, що Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами розміри планових обсягів наданої послуги з дотриманням вимог Розділу XI Кодексу системи передачі у розрізі кожного календарного дня розрахункового періоду, Відповідач вважає, що розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України може здійснюватись виключно щодо підтвердженої сторонами суми розрахунку згідно відповідного акту приймання-передачі послуги.

За розрахунком Відповідача розмір 3% річних становить 6 319 162,26 грн., а інфляційні втрати в межах заявленого Позивачем періоду становить 3 032 707,26 грн.

Позивач наполягає на правильності здійснення своїх розрахунків, вважає що саме такий порядок розрахунків передбачений договором і Відповідач погодився на такі умови. Позивач стверджує, що у випадку своєчасного розрахунку, надмірно сплачені кошти підлягають коригуванню. Отже, в силу наведених вище пунктів у відповідача виникло зобов`язання з оплати планових платежів у певні терміни та зобов`язання зі сплати фактичного обсягу Послуг протягом трьох банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі Послуги. При цьому фактичний обсяг Послуг сплачується електропостачальником з урахуванням сплачених планових платежів. Отже, зобов`язання зі сплати планових платежів трансформувалося у зобов`язання зі сплати фактичного обсягу Послуг.

Вивчивши доводи сторін, перевіривши надані сторонами розрахунки, суд дійшов наступних висновків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя ст. 509 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Принципи належного виконання договору полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Як зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що розрахунковим періодом за договором є один календарний місяць.

Звідси, при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця (до надання інформації про фактичний обсяг), та до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим сплатити фактичний обсяг послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 та від 13.03.2024 у справі №904/5899/21).

Отже, як оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.

Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданих послуг.

Відтак, оскільки договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №904/5899/21 та від 24.11.2022 у справі №927/713/21, а також в постанові від 23.11.2023 у справі №925/654/22, від 13.03.2024 у справі №904/5899/21.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки 3% річних та індексу інфляції проведено правильно.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, до стягнення належать: 7 115 366,03 грн. індексу інфляції за період з лютого по квітень 2024 року, 7 696 045 грн. 09 коп. 3 % річних за період з 19.01.2024 по 06.07.2024.

Крім того, Відповідач проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечував, вказуючи про настання форс-мажорних обставин. Додатково відповідач вказував про неправильне здійснення позивачем розрахунків, так як вважає що нарахування маються здійснюватися на фактичний обсяг наданих послуг, у зв`язку з чим надав контррозрахунки, які просив врахувати.

Щодо звільнення Відповідача від відповідальності внаслідок дії форс-мажорних обставин суд виходить з того, що відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно зі ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Лист Торгово-промислової палати (ТПП) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається Відповідач є документом загального інформаційного характеру та не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22 з приводу Листа Торгово-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 зазначив, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія РФ проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку в конкретному зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону Про торгово-промислові палати в Україні, а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити настання для нього форс-мажорних обставин.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Щодо розстрочки виконання рішення, суд бере до уваги, що станом на сьогоднішній день енергетична галузь в Україні знаходиться у вкрай важкому стані, внаслідок агресії Російської Федерації, що має загальновідомий характер. І саме ця галузь є пріоритетною ціллю для ворога. Від сталої роботи Відповідача у цей час залежить ефективна та оперативна діяльність військових частин та осередків територіальної оборони, здатність лікарень надавати медичну допомогу пораненим та хворим, робота виробництв безперервного циклу, зокрема шахт, заводів, продукція яких має велике значення для оборонної промисловості, можливість постачання у домівки громадян тепла та води, робота громадського електротранспорту та інш.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, який триває й до теперішнього часу.

Також, судом враховано, що Відповідач є підприємством критичної інфраструктури, до життєво важливих функцій та/або послуг якого, належать, серед іншого, енергозабезпечення населення. Натомість відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, тоді як одночасно забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку до дати завершення бойових дій з споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо); нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

За таких обставин та умов, Відповідач не мав впливу на споживачів, яким надавав послуги для стягнення коштів на свою користь. Заборгованість Відповідача перед Позивачем, виникла, у тому числі, і через несплату на його користь заборгованості споживачами.

Також суд приймає до уваги виконання Відповідачем основного зобов`язання (погашення основної суми боргу), беручи до уваги законодавчі обмеження встановлені для Відповідача у зв`язку з воєнним станом, зважаючи на фінансовий стан Відповідача, пов`язаний із несвоєчасними розрахунками споживачів та збитками від військових дій, намір Відповідача виконувати рішення суду, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення на 1 рік з оплатою рівними частинами щомісяця до 03 числа кожного місяця.

Так, Позивач також потерпає від негативних наслідків агресії РФ проти України, однак, Дніпропетровська область, серед інших, одна з наближених до лінії боєвих дій. Споживачі Відповідача максимально потерпають внаслідок агресії РФ, що призводить до виникнення боргів перед Відповідачем за поставлену електроенергію і, в свою чергу, до ускладнення розрахунків Відповідача з Позивачем за надані послуги.

Розстрочення виконання рішення жодним чином не зменшує суму грошових коштів, яка має бути сплачена Відповідачем на виконання рішення суду, натомість, таке розстрочення забезпечить реальне виконання останнім цього рішення та дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора), тим більше, що тривалість відповідного розстрочення для Позивача не є надмірною та визначена з урахуванням дозволених процесуальним законом меж.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про розстрочення виконання рішення у справі №904/2616/24 підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У зв`язку з закриттям провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 754 459 433,12 грн. за відсутністю предмета спору, з державного бюджету Позивачеві підлягає поверненню 831 515,83 грн. судового збору відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення боргу за договором в частині 754 459 433,12 грн. основного боргу.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49074, м. Дніпро, прос. Слобожанський, 127-Б, код 42082379) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код 00100227) 7 696 045,09 грн. 3 % річних, 7 115 366,03 грн. індексу інфляції, 16 324,17 грн. судового збору.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код 00100227) 831 515,83 грн. судового збору з Державного бюджету України, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією № B-3833 від 14.06.2024, про що видати ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про розстрочення виконання рішення у справі задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі №904/2616/24 щодо стягнення річних та індексу інфляції на один рік, шляхом внесення платежів в наступних розмірах та строки:

1 235 644,69 грн до 03.01.2025

1 235 644,60 грн до 03.02.2025

1 235 644,60 грн до 03.03.2025

1 235 644,60 грн до 03.04.2025

1 235 644,60 грн до 03.05.2025

1 235 644,60 грн до 03.06.2025

1 235 644,60 грн до 03.07.2025

1 235 644,60 грн до 03.08.2025

1 235 644,60 грн до 03.09.2025

1 235 644,60 грн до 03.10.2025

1 235 644,60 грн до 03.11.2025

1 235 644,60 грн до 03.12.2025

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду в строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне судове рішення складене 13.12.2024.

Суддя С.Г. Юзіков