ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 грудня 2024 рокуСправа № 10/Б-711(921/681/24)
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Охотницької Н.В.
розглянув заяву Фонду державного майна України (вх. №9466 від 10.12.2024) про забезпечення позову у справі №10/Б-711(921/681/24)
про визнання недійсними результатів аукціону з продажу єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод", акта про придбання майна на аукціоні та повернення майна ДП "Ягільницький кінний завод"
Без виклику (повідомлення) учасників справи
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №10/Б- 711 про банкрутство Державного підприємства "Ягільницький кінний завод".
Постановою Господарського суду Тернопільської області від 18.08.2011 у справі №10/Б-711 ДП "Ягільницький кінний завод" визнано банкрутом; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута; відкрито ліквідаційну процедуру банкрута; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Окряка Анатолія Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №400 від 28.02.2013). На даний час триває ліквідаційна процедура.
10.12.2024 до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Фонду державного майна України (вх. №804 від 10.12.2024), подана в межах справи про банкрутство №10/Б-711, до відповідачів: 1. Приватного сільськогосподарського підприємства "Ягільниця-В", 2. Державного підприємства "Ягільницький кінний завод" (ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Окряк Анатолій Володимирович), та 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська універсальна біржа" про:
- повернення Державному підприємству "Ягільницький кінний завод" єдиного майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод" шляхом витребування із незаконного володіння переможця аукціону ПСП "Ягільниця-В" у складі:
7. Будівлі та споруди іподрому за адресою: с. Нагірянка, Чортківський р-н, Тернопільська область, а саме: коментаторська, трибуна 1, трибуна 2, територія іподрому;
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Фонд державного майна України вказує на порушення арбітражним керуючим - ліквідатором вимог законодавства на етапі передпідготовки до аукціону, недотримання встановленого чинним законодавством порядку проведення аукціону з продажу майна ДП "Ягільницький кінний завод", неправомірне невключення до єдиного майнового комплексу банкрута залишків ліквідаційної маси, що впливає на права, інтереси та обов`язки Фонду, як власника державного майна, та є, на думку позивача, підставою для визнання вищезазначеного аукціону та акта про придбання майна на аукціоні недійсними, а також повернення майна державному підприємству.
Одночасно з пред`явленням позову, Фонд державного майна України звернувся до господарського суду із заявою (вх. №9466 від 10.12.2024) про забезпечення позову у справі №10/Б-711(921/681/24), у якій просить:
7. Будівлі та споруди іподрому за адресою: с. Нагірянка, Чортківський р-н, Тернопільська область, а саме: коментаторська, трибуна 1, трибуна 2, територія іподрому;
7. Будівлі та споруди іподрому за адресою: с. Нагірянка, Чортківський р-н, Тернопільська область, а саме: коментаторська, трибуна 1, трибуна 2, територія іподрому;
Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що майно, яке є предметом спору у справі №10/Б-711(921/681/24), належить до єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод".
08.11.2024 між ДП "ЯГІЛЬНИЦЬКИЙ КІННИЙ ЗАВОД" (Продавцем) та ПСП "ЯГІЛЬНИЦЯ-В" (Покупцем) підписано Акт про придбання майна на аукціоні від 08.11.2024.
В п.4.2 Акту зазначено відомості про ціну майна: ціна продажу становить 10 506 000,00 грн.
Як вказує заявник, право власності на єдиний майновий комплекс ДП "Ягільницький кінний завод" відповідача-1 (ПСП "Ягільниця-В") також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Окрім того, обов`язковою умовою для переможця аукціону визначено: викуп протягом місяця, з моменту підписання акту про придбання майна на аукціоні, залишків ліквідаційної маси, а саме: залишки кормів (соломи та кормосуміші з зерна пшениці та кукурудзи за ціною згідно бухгалтерського обліку), - кобили Гонка НВ 2000 р.н., лоша Гожель НВ 2022, лоша Кожух УВП 2023, лоша Ліхтар НВ 20.04.2024 (вартістю 160 000,00 грн).
Відповідно до абз. 2 ч. 14 ст. 96 Кодексу України з процедур банкрутства умови продажу майна банкрута як єдиного майнового комплексу, визначені статтею 75 КУзПБ, додатково погоджуються арбітражним керуючим з органом, уповноваженим управляти державним майном.
Згідно з ч. 18 ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" умови продажу майна у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу погоджуються з суб`єктом управління об`єктами державної власності.
28.10.2024 Фондом було надіслано відмову в наданні згоди на продаж майна у зв`язку з тим, що ДП "Ягільницький кінний завод" готується Фондом до приватизації.
Відповідно до положень статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст.138 ГПК України).
Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст.138 ГПК України).
Оцінивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши долучені до заяви докази, суд враховує таке.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Велика Палата Верховного Суду також виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).
Згідно з ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 4 ст.139 ГПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.
Як вже зазначалось вище, Фонд державного майна України у поданій заяві (вх. №9466 від 10.12.2024) просить вжити заходи забезпечення позову Фонду до ПСП "Ягільниця-В", ДП "Ягільницький кінний завод" та ТОВ "Українська універсальна біржа" про визнання недійсними результатів аукціону та акта про придбання майна на аукціоні, повернення майна, шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно (згідно наведеного переліку), яке увійшло до складу відчуженого на аукціоні 25.10.2024 єдиного (цілісного) майнового комплексу Державного підприємства "Ягільницький кінний завод", а також на рухоме майно (залишки ліквідаційної маси), викуп якого протягом місяця з моменту підписання акту про придбання майна на аукціоні, визначено обов`язковою умовою для переможця аукціону.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Інформаційні довідки №№ 407213272, 407220892, 407221230, 407224607 від 09.12.2024) встановлено, що 4 з 12 перелічених у позовній заяві об`єктів нерухомого майна зареєстровано на праві власності за Приватним сільськогосподарським підприємством "ЯГІЛЬНИЦЯ-В" на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер 1539, видане 29.11.2024 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивовар В.А. (свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство), а саме:
Інформація щодо реєстрації права власності на решту переліченого в заяві нерухомого майна (8 об`єктів) в зазначеному реєстрі відсутня.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна полягає у переході його з володіння однієї особи (яка втрачає володіння) до іншої (яка його набуває).
Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Близькі за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256 цс 18, пункти 95, 96), від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (провадження №12-158гс19, пункт 10.29).
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
Отже, одночасно з набуттям особою у володіння нерухомого майна шляхом державної реєстрації за нею права власності, така особа за наявності правових підстав набуває право власності на таке майно.
Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу (укладення якого підтверджується протоколом електронних торгів) та дії сторін, спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця (зокрема, підписання акта про придбання майна на аукціоні від 08.11.2024, звернення покупця до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.
Окрім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Як вказує заявник, протокол про проведення аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством.
З положень ст. 182 ЦК України та ч. 4 ст. 3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" вбачається, що у разі реєстрації речового права на майно з ним можуть вчинятись будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на таке майно.
За загальним правилом, право власності на рухоме майно виникає з моменту передання такого майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна, є відповідна вказівка в нормі закону чи в положеннях договору.
Отже, Приватне сільськогосподарське підприємство "Ягільниця-В", якому на підставі результатів аукціону від 25.10.2024 відчужене та передане за актом про придбання майна на аукціоні від 08.11.2024 рухоме та нерухоме майно (згідно переліку) у власність, на теперішній час, реалізуючи правомочності власника, може прийняти будь-яке рішення щодо нього.
Водночас рухоме майно (залишки ліквідаційної маси): залишки кормів (соломи та кормосуміші з зерна пшениці та кукурудзи), кобила Гонка НВ 2000 р.н., лоша Гожель НВ 2022, лоша Кожух УВП 2023, лоша Ліхтар НВ 20.04.2024 (вартістю 160 000,00 грн), до єдиного майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод" не включено, а викуп такого майна протягом місяця з моменту підписання акту про придбання майна на аукціоні, визначено як обов`язкову (додаткову) умовою для переможця аукціону, що, зокрема зазначено у рішенні комітету кредиторів ДП "Ягільницький кінний завод" від 17.09.2024.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі вищевикладеного, новий власник, після набуття права власності на придбане майно, має право розпоряджатися ним на власний розсуд відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України. Це включає, зокрема, право відчужувати майно, передавати його в заставу, здійснювати інші дії, що не суперечать закону.
Однак, у випадку відчуження майна чи передачі майна в заставу, а згодом і можливого звернення стягнення на предмет застави, виникає ризик унеможливлення виконання судового рішення про визнання недійсними результатів аукціону та повернення майна у власність боржника-банкрута.
З огляду на наведене, на переконання заявника, існує обґрунтована необхідність накладення арешту та заборон на єдиний (цілісний) майновий комплекс ДП "Ягільницький кінний завод" з метою запобігання ситуації, за якої виконання судового рішення може бути суттєво ускладнене. Такі обмеження гарантують збереження фактичного стану речей на момент розгляду справи.
Крім того, заявник просить накласти арешт на залишок ліквідаційної маси, зокрема на залишки кормів (соломи та кормосуміші з зерна пшениці та кукурудзи за ціною згідно бухгалтерського обліку), кобила Гонка НВ 2000 р.н., лоша Гожель НВ 2022, лоша Кожух УВП 2023, лоша Ліхтар НВ 20.04.2024 (вартістю 160000,00 грн.) та заборонити вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження та/або передання у заставу вказаного майна.
Звертає увагу суду на те, що придбання зазначеного рухомого майна пов`язане з відкладальною обставиною, передбаченою ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України, а саме: придбанням єдиного майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод" на аукціоні. У разі скасування результатів аукціону обов`язок придбання рухомого майна, яке є залишком ліквідаційної маси (залишки кормів і тварини, зазначені в умовах), буде нівельовано. Наразі існує реальна загроза відчуження цього майна, що унеможливить його повернення в разі визнання аукціону недійсним, тому також вважає за доцільне накласти арешт на вказане майно і заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або передачу його в заставу, до вирішення справи по суті.
Зазначені заходи забезпечення позову, на переконання заявника, спрямовані на захист інтересів сторін та збереження предмета спору для можливого виконання судового рішення.
За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №922/3528/23.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 щодо застосування частини першої статті 150 ЦПК України, яка є аналогічною частині першій статті 137 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить (така ж позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №904/4790/21 (904/123/24).
Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
За висновком Великої Палати Верховного Суду розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).
Звертаючись із позовом у цій справі, Фонд державного майна України як орган управління майном боржника має на меті захистити право власності боржника ДП "Ягільницький кінний завод", на спірне нерухоме та рухоме майно, яке вибуло до іншої особи з порушеннями, зокрема ч.14 ст.96 КУзПБ та ч.18 ст.11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", а подання заяви про вжиття заходів забезпечення цього позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірного майна спричинене необхідністю збереження цього майна та охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Слід зазначити, що можливість відповідача-1, якому передано спірне майно, у будь-який момент розпорядитись таким майном, зокрема шляхом його відчуження, передачі, тощо є безумовною. Відтак суд погоджується із доводами заявника про те, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо майна, яке виступає предметом спору у цій справі, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, адже, майбутнє виконання рішення суду (у разі задоволення позову) прямо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач (ПСП "Ягільниця-В") спірне майно у власності.
При цьому, суд враховує, що до предмету спору у даній справі належить і рухоме майно, яке знаходиться у володінні та розпорядженні відповідача-1 та може змінити своє місцезнаходження внаслідок його переміщення.
При цьому, такий захід забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача-1 у справі, оскільки має тимчасовий характер, а забезпечить збереження майна для подальшого виконання рішення суду в разі задоволення позову, яке залежить від наявності у відповідача спірного нерухомого майна.
Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу ПСП "Ягільниця-В", а лише тимчасово обмежить його право реалізувати вказане майно третім особам з метою його збереження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог щодо забезпечення позову, суд відзначає, що у даному випадку невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що віднесене до єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод" та виступає предметом спору у цій справі, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Суд враховує, що у разі, якщо таке майно буде відчужене іншим особам, то заявник не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення його законних прав та/або інтересів.
Суд звертає увагу на те, що вжиття заходів забезпечення позову з метою недопущення перереєстрації прав на це майно та його відчуження жодним чином не створює перешкоди та обмеження можливостей відповідача-1 як власника користуватися цим майном та не призведе до невідворотних наслідків.
Отже, існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вжиті судом заходи забезпечення позову спроможні забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.
Накладення арешту та заборони на вчинення дій із розпорядження майном відповідає принципам розумності, обґрунтованості та адекватності заходів забезпечення позову. Такий захід є необхідним для збереження предмету спору, забезпечення балансу інтересів сторін та запобігання утрудненням у виконанні судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
За таких обставин суд вважає заяву Фонду Державного майна України про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що віднесене до єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП "Ягільницький кінний завод" та заборони вчинення реєстраційних дій щодо такого майна, яке виступає предметом спору у цій справі, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Накладення арешту на спірні об`єкти нерухомого та рухомого майна, заборона його відчуження та заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно цього майна є ефективним та одночасно співмірним заходом забезпечення позову про визнання недійсним правочину боржника у справі про банкрутство, оскільки у разі задоволення такого позову, спірне майно підлягає поверненню в ліквідаційну масу боржника. Відчуження такого майна на користь іншої особи може ускладнити чи унеможливити виконання такого судового рішення, а заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
Згідно з частинами 1, 2 ст.144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Керуючись статтями 13, 14, 42, 73, 76, 77, 136, 137, 140, 144, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Заяву Фонду державного майна України (вх. №9466 від 10.12.2024) про забезпечення позову у справі №10/Б-711(921/681/24) - задовольнити частково.
2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням у справі №10/Б-711(921/681/24) законної сили:
7. Будівлі та споруди іподрому за адресою: с. Нагірянка, Чортківський р-н, Тернопільська область, а саме: коментаторська, трибуна 1, трибуна 2, територія іподрому;
7. Будівлі та споруди іподрому за адресою: с. Нагірянка, Чортківський р-н, Тернопільська область, а саме: коментаторська, трибуна 1, трибуна 2, територія іподрому;
3. В решті вимог заяви - відмовити.
4. Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із наступного дня після набрання нею законної сили (11.12.2024) - до 11.03.2025.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена за правилами, визначеними статтями 253-259 ГПК України

Ухвалу підписано 11.12.2024.

Суддя Н.В. Охотницька