ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"16" грудня 2024 р. м. Одеса № 916/5244/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

дослідивши матеріали позовної заяви (вх.№ 5377/24 від 29.11.2024)

за позовом: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, № 2-Д, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 6857,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 6857,89 грн, з яких 4973,74 грн заборгованості за укладеним 31.10.2022 договором № ТС-417/22 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та 1884,15 грн заборгованості за укладеним 31.10.2022 договором № ТС-418/22 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання фізичною особою ОСОБА_1 умов вказаних договорів в частині здійснення повної та своєчасної оплати за використання місця для розташування елементів вуличної торгівлі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2024 позовну заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вх.№5377/24 від 29.11.2024) залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.12.2024 Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради надано до суду пояснення (вх. № 44367/24), подані на виконання ухвали суду від 04.12.2024 в якості усунення недоліків позовної заяви, згідно яких позивачем виконані вимоги п. 4 та п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК щодо викладення прохальної частини позову, обґрунтованості розрахунку суму, що стягуються та оспорюються, а також щодо у позивача оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Водночас, під час дослідження наданих позивачем пояснень та доданих до нього документів, суд дійшов висновку, що визначені ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2024 недоліки позовної заяви позивачем усунуто не в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху, судом встановлено спосіб усунення виявлених недоліків поданого позову, за умови усунення яких саме у спосіб, встановлений судом, позовна заява підлягає прийняттю до розгляду, а провадження у справі за таким позовом - відкриттю в силу приписів ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в ухвалі Господарського суду Одеської області від 04.12.2024 було зазначено про порушення вимог п.1 ч.1 ст.164 та ч.1 ст.172 ГПК України ГПК України стосовно надання належних доказів надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу (опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, фіскальний чек, поштову накладну).

Між тим, як вбачається з поданих пояснень та додатків до них, позивачем залишено поза увагою вказані недоліки позовної заяви, оскільки матеріали заяви так і не містять належних доказів надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Суд повторно наголошує, що пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії заяви та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта, заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до позовної заяви.

З наведеного вбачається, що звертаючись до суду із позовом, на позивача покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити поіменний перелік додатків до позовної заяви та номер поштового відправлення.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС та у неї відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України відсутній обов`язок реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд звертає увагу позивача, що належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 164 та частини першої статті 172 ГПК України з врахуванням Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, є такі документи: поштова накладна з інформацією про направлення відповідачу поштового відправлення цінним листом (з оголошеною цінністю (з описом вкладення)); фіскальний чек про оплату поштового відправлення та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, виданий відправникові поштового відправлення.

Як вже було зазначено вище, до суду надійшли пояснення на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 04.12.2024, до яких позивачем додано лише довіреність у порядку передоручення від 24.10.2024, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копія відповідних пояснень окремим файлом в форматі «doc».

Відтак, позивачем проігноровані вимоги суду та на виконання вимог ухвали не додано до заяви відповідного опису вкладення у цінний лист про направлення відповідачу копії позовних матеріалів з додатками, в якому міститься відповідний поіменний перелік документів, що унеможливлює підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви із відповідними додатками та ідентифікацію наданої послуги з відправлення позову з доданим документами з описом вкладення відповідачу, що, в свою чергу, унеможливлює перевірку дотримання позивачем вимог ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України щодо надіслання відповідачу позовної заяви та копій саме доданих до позовної заяви документів.

Крім того, позивачем не подано належних доказів направлення копії заяви (пояснень) про усунення недоліків та доданих до неї документів на адресу відповідача (на дану обставину суд також звертав увагу позивача в ухвалі від 04.12.2024).

Також позивачем проігноровані посилання суду на положення ч. 2 ст. 164 ГПК України щодо надання до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме доказів перерахування відповідачем на рахунок позивача грошових коштів та здійсненої відповідачем часткової оплати заборгованості.

Відтак, суд доходить до висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 04.12.2024 в частині належного виконання вимог п.1 ч.1 ст.164, ч. 2 ст. 164, ч.1 ст.172 ГПК України, оскільки пояснення (вх. №44367/24 від 112.12.2024) із доданими до них документами свідчать, що позивачем в першу чергу не надано належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, а також не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Натомість, часткове усунення недоліків, не може вважатись усуненням недоліків у розумінні ст. 174, 176 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі недоліки повинні бути усунуті в повному обсязі.

Відповідності з частинами 4, 6, 7 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що неусунення будь-якого з недоліків позовної заяви у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позову без руху, має наслідком повернення вказаної позовної заяви.

Зазначене свідчить, що причиною повернення позову є не надмірний формалізм суду, а невиконання саме позивачем приписів вказаних вище нормативно-правових приписів та його відповідне відношення до підготовки документів, що надаються суду.

Суд також звертає увагу позивача на те, що:

- системний аналіз наведених вище норм процесуального закону свідчить, що реалізація особою права на подання позову та інших заяв, клопотань до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку), яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту заяв, документів, які додаються до них, недотримання яких має відповідні процесуальні наслідки для заявника;

- норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду так і учасників справи, а зазначене покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи як один до одного, так і до суду.

При цьому суд звертає увагу на те, що закріплення на конституційному та галузевому рівнях права на звернення до суду за судовим захистом, з якого найчастіше і виводиться принцип доступності правосуддя, означає, що держава гарантує кожній особі можливість звернутися до суду за захистом своїх прав, а суд зобов`язаний відкрити провадження у справі та вчинити всі необхідні дії щодо надання такого захисту. Проте це не означає, що держава не може на рівні галузевого законодавства передбачити умови, додержання яких внаслідок специфічності діяльності щодо здійснення правосуддя є необхідним для реалізації вказаного права.

Підтвердженням наведеного вище висновку є припис частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України: право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Таким чином, кожен вправі звернутися до господарського суду за захистом своїх прав, проте таке звернення повинно підпорядковуватися процесуальним правилам.

Потрібно наголосити і на тому, що доступ до правосуддя стосується не лише позивача, а й відповідача, до якого звернуті певні вимоги. Відповідачу також закон гарантує дотримання його прав, у тому числі щодо відсутності зловживань позивача чи щодо дотримання строків вирішення спору.

В ухвалі від 04.12.2024 суд детально вказав на виявлені недоліки позовної заяви та надав строк для їх усунення. Наведені в зазначеній ухвалі приписи процесуального закону є цілком чіткими та однозначними.

Попри те, що наведені правила можуть видаватися формальними, це не означає, що їх дотримання не є обов`язковим. Більше того, їх наявність зумовлена потребою в дотриманні певних завдань господарського судочинства, які спрямовані на ефективний, у розумні строки розгляд господарської справи.

Необхідно зауважити, що процесуальний закон визначає за обов`язок позивача надати відповідні підтвердження чи виконати конкретні процесуальні дії саме на стадії відкриття провадження у справі, а не на пізніших стадіях господарського процесу. Суд та інші учасники справи не повинні виконувати ці дії на стадіях, коли це не передбачено. Інший спосіб розуміння цих процесуальних приписів призводить до затягування господарського процесу та можливого порушення строків вирішення спору.

В даному випадку господарським судом було ретельно вивчено матеріали позовної заяви, та, з урахуванням приписів ст.174 ГПК України, надано можливість позивачу усунути недоліки позовної заяви, надати відповідні докази.

За наведених обставин, приймаючи до уваги, що визначений судом в ухвалі від 04.12.2024 строк для усунення недоліків позовної заяви позивача сплив, позивач своїм правом скористався на власний розсуд, недоліки позовної заяви усунув частково, у зв`язку з чим позовну заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради слід вважати неподаною і повернути позивачу на підставі частини 4 статті 174 ГПК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що повернення позовної заяви не є перешкодою в доступі до правосуддя.

Слід також зазначити, що статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Статтею 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, - а отже прийняття до розгляду заяви, поданої без дотримання статтей 162, 164, 172 ГПК України може бути витлумачено як надання переваги заявникові, що є неприпустимим.

Частинами 1, 2 статті 4 ГПК України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Враховуючи наведені норми права, які передбачають порядок звернення до господарського суду та імперативні вимоги, які ставляться до учасників справи з метою дотримання порядку такого звернення, а також практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, суд зазначає, що передбачений положеннями ГПК України процесуальний механізм залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви у разі не усунення встановлених недоліків позовної заяви, не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на приписи частини 8 статті 174 ГПК України, за змістом яких, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод в реалізації позивачем права на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 174, ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вх.№5377/24 від 29.11.2024) до ОСОБА_1 про стягнення 6857,89 грн, з доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала набрала законної сили 16.12.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Цісельський