ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"10" грудня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/553/16 (807/371/18)

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши справу

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

до відповідача-1 Головного управління ДПС у Закарпатській області, , м. Ужгород,

до відповідача-2 Закарпатської митниці Держмитслужби, м. Ужгород,

про визнання податкових повідомлень рішень протиправними та стягнення матеріальної шкоди

яка розглядається у межах справи №907/553/16

за заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

про банкрутство

за участю: секретаря судового засідання Ігнатко О.В.,

арбітражного керуючого Сидорака О.О.,

представника Головного управління ДПС у Закарпатській області Петрова О. М.

представника Закарпатської митниці Держмитслужби - Сливка Д. М.

інші учасники не з`явилися,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач 1), Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач 2)в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить визнати недійсними (на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/4070/14 та керуючись правовою позицією Верховного Суду викладеної 14 лютого 2018 року у справі № 147/325/13-ц, провадження № 61-1656св17, (ЄДРСРУ №72348780) та від 21 лютого 2018 року у справі №363/2936/15-ц (ЄДРСРУ №72459719) про нові обставини ППР № від 24.12.13 - 68 675,28; ППР № від 24.12.13 - 7 170,16; ППР № від 07.11.11 - 712 339,00; ППР № від 17.10.12 - 624 809,00; ППР № від 24.12.13 - 887 497,00; ППР № від 17.10.12 - 510,00; ППР № від 05.11.13 - 1020,00; ППР № від 24.12.13 - 222 384,25; ППР № від 24.12.13 - 3 805 991,50; ППР № від 24.12.13 - 805 830,25; ППР №349 від 28.11.2012 - 46338,54; ППР №348 від 28.11.2012 - 11 584,64; ППР №348 від 28.11.2012 - 21 062,97; ППР №348 від 28.11.2012 - 5 265,74; стягнути з відповідача 1 завдану шкоду підприємству у розмірі 101 047 178 гривень та судовий збір за подання позовної заяви.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 здійснено заміну відповідача Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 справу № 807/371/18 передано за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області для її спільного розгляду у межах справи №907/553/16 про банкрутство (основна справа) фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , провадження у якій знаходиться у процедурі погашення боргів боржника/банкрута.

Так, у провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/553/16 про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , провадження у якій знаходиться у процедурі погашення боргів боржника/банкрута. В межах цієї справи про банкрутство розглядаються інші справи, учасником яких є боржник ОСОБА_1 , зокрема, справа 907/553/16 (807/371/18).

Ухвалою суду від 22.08.2023 керуючим реалізацією майна боржника у справі № 907/553/16 призначено арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича.

У зв`язку з прийняттям основної справі про банкрутство №907/553/16 новим складом суду (суддя Пригуза П.Д.) ухвалою від 18.10.2024 цю справу № 907/553/16 (807/371/18) також прийнято до провадження та призначено розгляд її по суті спору на 22.11.2024 року.

Приймаючи до свого провадження справу 907/553/16 (807/457/14) та визначаючи порядок її розгляду, суд запропонував позивачеві Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , відповідачам Головному управлінню ДПС у Закарпатській області та до Закарпатської митниці Держмитслужби, керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Сидораку О.О. надати до справи заяви з процесуальних питань, а також письмові пояснення, що стосуються суті спору і предмета спору, з урахуванням подій та обставин, які відбулися у правовідносинах неплатоспроможності і банкрутства позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та інших учасників відносин з дня подачі позовної заяви до цього часу (жовтень 2024 року), у тому числі щодо судових рішень у основній справі №907/553/16 про заявлення та визнання грошових вимог ГУ ДПС, які набрали законної сили, їх значення для розгляду цієї справи тощо.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Закарпатській області та Закарпатську митницю Держмитслужби, з урахуванням наведеного, надати до господарського суду протягом 20 днів з дня отримання цієї ухвали письмові відзиви на позовну заяву стосовно предмету спору у цій справі, якими є дійсність/недійсність: ППР № від 24.12.13 - 68 675,28; ППР № від 24.12.13 - 7 170,16; ППР № від 07.11.11 - 712 339,00; ППР № від 17.10.12 624 - 809,00; ППР № від 24.12.13 - 887 497,00; ППР № від 17.10.12 - 510,00; ППР № від 05.11.13 - 1020,00; ППР № від 24.12.13 - 222 384,25; ППР № від 24.12.13 - 3 805 991,50; ППР № від 24.12.13 - 805 830,25; ППР №349 від 28.11.2012 - 46338,54; ППР №348 від 28.11.2012 - 11 584,64; ППР №348 від 28.11.2012 - 21 062,97; ППР №348 від 28.11.2012 - 5 265,74, а також вимоги позивача про стягнення на його користь з Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області завдану шкоду підприємству у розмірі 101 047 178,00грн. та судовий збір за подання позовної заяви.

Судом встановлено, що учасники спору в належний спосіб були повідомленими про вимоги даної ухвали суду від 18.10.2024, зокрема позивач у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Надалі, 28.10.2024 на адресу суду надійшли пояснення від призначеного арбітражного керуючого у справі Сидорака О.О. (вх. №02.3.1-02/8332/24 від 28.10.2024 року), в яких він вказує, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року відкрито провадження у справі №807/371/18 за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень та стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

В даних поясненнях арбітражний керуючий вказував, що підтримує клопотання ГУ ДПС в Закарпатській області б/н від 29.04.2024 про закриття провадження по справі №907/553/16 (907/371/18).

Додатково, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ДПС у Закарпатській області (вх. №02.3.1-02/9065/24 від 22.11.2024 року), в якому він зазначає, що вимоги позивача про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень та відшкодування шкоди - є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, 22.11.2024 ГУ ДПС у Закарпатській області до суду подано заяву, в якій, окрім того, обґрунтовується клопотання про закриття провадження у цій справі з інших підстав через те, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2020 Головне управління ДПС у Закарпатській області () визнано кредитором боржника ФОП ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на суму 6 983 624,68 грн. (з яких сума в розмірі 4 675 019,00грн. - основний борг (третя черга), сума в розмірі 1 053 765,04 грн. штрафні санкції (шоста черга) та сума 1 254 840,64 грн. - пеня (шоста черга).

Вказана заборгованість складається з заборгованості по:

- Єдиному соціальному внеску у розмірі 78 733,06грн., що виникла на підставі рішення № (1) від 24.12.2013;

- Податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 708 974,27 грн., що виникла на підставі податкових повідомлень рішень форми «Р» від 07.11.2011 № (2), від 17.10.2012 № (3), від 24.12.2013 № (4) та на підставі декларації №123078 від 29.01.2013р.

- Податку на додану вартість у розмірі 5 607 140,99 грн., що виникла на підставі податкового повідомлення рішення форми «Р» від 24.12.2013 № (5).

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 04.02.2021 визнано банкрутом ФОП ОСОБА_1 .

Заявник ГУ ДПС у Закарпатській області стверджує, у даній справі відсутній предмет спору, а тому, з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, просить господарський суд закрити провадження у цій справі №807/371/18.

Від позивача ФОП ОСОБА_1 заяв по суті справи або з процесуальних питань до суду не надходило.

В судове підготовче засідання 22.11.2024 учасник справи позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча, як встановлено судом, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду цієї справи.

Зважаючи на першу неявку в судове засідання відповідача у справі ОСОБА_1 , а також у зв`язку з надходженням до справи відзиву відповідача ГУ ДПС у Закарпатській області лише у день судового засідання 22.11.2024, що витребовувалися ухвалою суду від 18.10.2024, суд відклав підготовче засідання на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.11.2024 розгляд справи відкладено і призначено на 10.12.2024 року. Встановлено позивачеві ОСОБА_1 строк у 10 (десять) днів з дня цього судового засідання для надання до суду своїх міркувань, аргументів та відповідних доказів (відповідь на відзив та на заяви). Встановлено іншим учасникам справи строк у 3 (три) дні для надання своїх заперечень на відповідь на відзив, за потреби.

Судом встановлено, що учасники спору в належний спосіб були повідомленими про вимоги даної ухвали суду від 22.11.2024, зокрема позивач у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

В судове підготовче засідання 10.12.2024 учасник справи позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча, як встановлено судом, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду цієї справи.

Разом з тим, в судове засідання 10.12.2024 з`явились представники від відповідачів та арбітражний керуючий.

Суд розглянув в судому засіданні клопотання ГУ ДПС у Закарпатської області про закриття провадження у справі та своєю протокольною ухвалою відмовив у задоволенні такого клопотання.

Окрім того, суд в судовому засіданні 10.12.2024 констатував, що позивач повторно не виконав вимог ухвал суду від 18.10.2024 року та від 22.11.2024 року та не надав суду витребувані ним докази.

Також, позивач повторно не з`явився в судове засідання, хоча, як встановлено судом, він був повідомлений про дату та місце судового засідання своєчасно та в належний спосіб, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на думку відповідачів у даній справі, які наполягали на залишенні позову без розгляду, а також позицію арбітражного керуючого щодо підтримання такого завершення розгляду цієї справи, виходячи з того, що позивач ФОП ОСОБА_1 повторно не виконав вимоги господарського суду і повторно не з`явився в судове засідання, що в сукупності вказує як на втрату позивачем процесуального і матеріально-правового інтересу до цієї справи та наявність ознак зловживання процесуальними правами, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення щодо подальшого руху цієї справи.

Вийшовши з нарадчої кімнати, суд проголосив ухвалу про залишення позову у справі №907/553/16 (807/371/18) - без розгляду.

Судом встановлено, що учасники справи були повідомлені про дату призначеного підготовчого засідання у справі своєчасно та в належний спосіб, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суд зазначає, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч. 3 ст. 177 ГПК України).

Разом з тим, суд констатує, що підготовче провадження у даній справі триває взагалі з травня 2018 року (понад 6,5 років), а в господарському суді з часу передачі справи за підсудністю - з червня 2021 року (понад 3,5 років), з моменту прийняття до провадження Господарським судом Закарпатської області у межах основної справи №907/553/16 (807/371/18).

Приписами ч. 2 ст. 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Приписами ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Частиною 4 ст. 74 ГПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд, своїми ухвалами від 18.10.2024 та від 22.11.2024 суд запропонував позивачеві Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , відповідачам Головному управлінню ДПС у Закарпатській області та до Закарпатської митниці Держмитслужби, керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Сидораку О.О. надати до справи заяви з процесуальних питань, а також письмові пояснення, що стосуються суті спору і предмета спору, з урахуванням подій та обставин, які відбулися у правовідносинах неплатоспроможності і банкрутства позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та інших учасників відносин з дня подачі позовної заяви до цього часу (жовтень 2024 року), у тому числі щодо судових рішень у основній справі №907/553/16 про заявлення та визнання грошових вимог ГУ ДПС, які набрали законної сили, їх значення для розгляду цієї справи тощо. Також встановлено позивачеві ОСОБА_1 строк у 10 (десять) днів з дня цього судового засідання для надання до суду своїх міркувань, аргументів та відповідних доказів (відповідь на відзив та на заяви). Встановлено іншим учасникам справи строк у 3 (три) дні для надання своїх заперечень на відповідь на відзив, за потреби.

Позивачем вимоги ухвал господарського суду від 18.10.2024 та від 22.11.2024, не виконано. Крім того, він не з`явився в підготовче судове засідання 22.11.2024 та 10.12.2024, хоча був повідомлений своєчасно та в належний спосіб про призначене підготовче засідання у справі.

Згідно ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України), а отже, учасники справи повинні виконувати покладені на них обов`язки неухильно, дотримуватись вимог суду та чинного законодавства в частині надання суду витребуваних доказів.

Згідно ст. 81 ГПК України, будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (ч. 10 ст. 81 ГПК України).

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 4 ст. 202 ГПК України).

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще ряд прав та обов`язків, передбачених статтею 46 Господарського процесуального кодексу України.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 13 ГПК України).

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін у справі добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої ГПК України). Однак, це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 ГПК України).

Крім того, за змістом частини третьої статті 196 ГПК України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача (заявника) в судове засідання є залишення позову (заяви) без розгляду.

Залишення позову (заяви) без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Крім того положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України мають імперативний характер.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати КГС ВС від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 року у справі № 905/458/21 зазначає про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Неявка позивача (заявника) або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ч. 1 ст. 131 ГПК України).

Суд підкреслює, що свідоме неподання проінформованим позивачем витребуваних доказів і неповідомлення про причини неподання таких доказів у встановлені строки є зловживання сторонами своїми процесуальними правами і є створенням протиправних перешкод сторонами у здійсненні судочинства.

Відтак, суд, констатувавши, що позивачем у справі не виконано вимог ухвал суду в цій справі від 18.10.2024 та від 22.11.2024 і не подано до суду витребуваних доказів, а також те, що він повторно не з`явився в підготовче судове засідання 22.11.2024 та 10.12.2024, а також ту обставину, що заявник жодним чином не повідомив про причини неявки його представника у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зважаючи на імперативний характер процесуальних норм, а саме: частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, які встановлюють обов`язок суду у разі неявки позивача (заявника) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, - залишити позов без розгляду то відтак суд залишає без розгляду позовну заяву №907/553/16 (807/371/18).

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 202, 226, 234 ГПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до відповідача-1 Головного управління ДПС у Закарпатській області, , м. Ужгород, до відповідача-2 Закарпатської митниці Держмитслужби, м. Ужгород, про визнання податкових повідомлень рішень протиправними та стягнення матеріальної шкоди, у справі № №907/553/16 (807/457/14) - залишити без розгляду.

2. Суд повідомляє заявника, що згідно приписів ч. 4 ст. 226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і підлягає оскарженню до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, які передбачені ст. ст. 255 - 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.12.2024 року.

Суддя П. Д. Пригуза