ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. Справа№ 910/628/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Остапенка О.М.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія (далі - ТОВ "ФК) "ФІНГАРАНТ"

на ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р.

(повний текст складено 15.05.2024р.)

у справі №910/628/20 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою Акціонерного товариства (далі - АТ) "Альфа-Банк", як правонаступника АТ "Укрсоцбанк"

до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Компанія "Райз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 17.04.2024р. у справі №910/628/20, зокрема, відмовлено у визнанні кредитором боржника ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" на суму 221 237 241,31 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду, 07.06.2024р. ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" та ухвалити нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" до боржника на суму 221 237 241,31 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Компанія "Райз": 135 619 474,73 грн. - до четвертої черги вимог кредиторів, 85 617 766,58 грн. - до шостої черги вимог кредиторів, 4204,00 грн. - до першої черги вимог кредиторів.

У відзивах на апеляційні скарги Національний банк України та Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України", зокрема, просять відмовити ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р. у справі №910/628/20 в частині відмови у визнанні кредитором боржника ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" на суму 221 237 241,31 грн. залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" на ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р. у справі №910/628/20 та призначено її до розгляду на 09.12.2024р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024р. апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" на ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р. у справі №910/628/20 прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.

06.12.2024р. до апеляційного суду від ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" надійшло клопотання, згідно якого заявник просить долучити до матеріалів справи копії листів від 05.12.2024р. до ПАТ «ОТП Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про витребовування документів.

09.12.2024р. у судовому засіданні представник ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" заявив усне клопотання про приєднання доказів, а саме роздруківку з сайту Прозоро (Prozorro).

Колегія суддів залишає без розгляду клопотання ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" про долучення доказів і про приєднання доказів, оскільки п.4 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2024р. учасникам провадження у справі було встановлено строк для подання клопотань протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі №910/628/20. Як вбачається з довідки про доставку електронного документа, ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 05.09.2024р. у справі №910/628/20 було доставлено до електронного кабінету ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" - 06.09.2024р. та до електронного кабінету представника ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" - 06.09.2024р. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлення присічного строку (до 05.12.2024р.) для подання заяв/клопотань не впливає на початок перебігу 15-ти денного строку встановленого судом в ухвалі від 05.09.2024р. на подання таких документів та автоматично не продовжує такий строк до визначеної судом присічної дати. Також, клопотання були подані з пропуском встановленого судом строку для подання клопотань, без клопотання про поновлення процесуальних строків на їх подання. Крім того, заявивши клопотання про приєднання доказів, заявником не наведені достатні, обґрунтовані та виняткові обставини за яких вказані докази мають бути прийняті апеляційним судом до уваги. Згідно ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 ГПК України).

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду м.Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

Ухвалою місцевого суду від 14.02.2020р. у справі №910/628/20 заяву АТ "Альфа-Банк" було прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 26.02.2020р., визначених автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих Костіна С.О., Ковальчука М.М. та Холостого О.І. зобов`язано подати заяву про участь у справі.

19.02.2020р., 20.02.2020р., 24.02.2020р. і 25.02.2020р. до господарського суду м.Києва були подані заяви про участь у справі про банкрутство арбітражних керуючих Потупало Н.І., Холостого О.І.,Сиволобова М.М., Ковальчука М.М. і Костіна С.О. відповідно.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 26.02.2020р., зокрема, було відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Компанія "Райз" (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, ідентифікаційний номер 13980201); визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ПрАТ "Компанія "Райз" у розмірі 202070056,90 грн.; введено процедуру розпорядження майном ПрАТ "Компанія "Райз"; здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Компанія "Райз" за №64633 від 05.03.2020р., призначено розпорядником майна ПрАТ "Компанія "Райз" арбітражного керуючого Костіна Сергія Олексійовича.

09.04.2020р. до місцевого суду від ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" надійшла заява з грошовими вимогами (№24-03/20 від 24.03.2020р.).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020р. ухвалу господарського суду м.Києва від 26.02.2020р. у справі №910/628/20 у частині призначення розпорядником майна ПрАТ "Компанія "Райз" арбітражного керуючого Костіна С.О. було скасовано, призначено розпорядником майна ПрАТ "Компанія "Райз" арбітражного керуючого Ковальчука Миколу Миколайовича, матеріали справи направлено до господарського суду м.Києва.

Ухвалою місцевого суду від 02.10.2020р. було призначено розгляд справи №910/628/20 у попередньому засіданні.

Ухвалою місцевого суду від 28.04.2022р. зокрема, було призначено попереднє засідання суду у справі, установлено строк до 15.06.2022р. (включно) АТ "Альфа-Банк" та особам, які заявили грошові вимоги до боржника, для подачі до суду додаткових пояснень/заперечень стосовно заявлених до боржника грошових вимог із підтвердження їх відповідними доказами.

08.05.2022р., 19.07.2022р. і 21.07.2022р. до місцевого суду розпорядником майна боржника Ковальчуком М.М. були подані: повідомлення про результати розгляду грошових вимог, заявлених до ПрАТ "Компанія Райз", проміжний звіт за період з 09.06.2020р. по 18.07.2022р. з додатками, клопотання про долучення доказів направлення звіту про вчинені заходи у процедурі розпорядження майном боржника учасникам справи, відповідно.

Ухвалою місцевого суду від 25.07.2022р., зокрема, було замінено кредитора АТ "Альфа-Банк", як правонаступника АТ "Укрсоцбанк", (ідентифікаційний номер 23494714) на Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ФАВОР" (ідентифікаційний номер: 43345155) з грошовими вимогами до боржника у розмірі 200 831 629,55 грн.; відкладено розгляд справи; встановлено строк до 21.09.2022р. учасникам справи та особам, які заявили грошові вимоги до боржника, для подачі до суду пояснень/заперечень на проміжний звіт розпорядника майна боржника ПрАТ "Компанія "Райз" Ковальчука М.М. з 09.06.2020р. по 18.07.2022р.

07.06.2023р. місцевим судом було долучено до справи копії платіжного доручення №40 від 23.12.2015р. від ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» і платіжної інструкції №40 від 23.12.2015р. від АТ «ОТП Банк», поданих ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" з клопотанням (від 24.05.2023р.) про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень.

Судом першої інстанції 24.01.2024р. і 28.02.2024р. у судових засіданнях по справі №910/628/20 було оголошено перерву на підставі ч.2 ст. 216 ГПК України.

Ухвалою місцевого суду від 28.02.2024р., зокрема, було витребувати у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виписку за банківським рахунком № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» у національній валюті гривні (цифровий код валюти « 980») за період з дати відкриття по дату закриття рахунку, з якого ПрАТ "Компанія "Райз" здійснювалися платежі на користь його контрагентів (списання коштів), а також на який здійснювалися оплати (зарахування коштів) від резидентів України на користь ПрАТ "Компанія "Райз".

Розглянувши заяву ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" з грошовими вимогами до боржника у розмірі 221 237 241,31 грн., дослідивши додані до неї докази, апеляційний суд встановив наступне.

30.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Національний Кредит" (далі - ПАТ "Банк Національний Кредит" (кредитор)) та ПрАТ "Компанія "Райз" (позичальник) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 із змінами та доповненнями до нього (далі - Кредитний договір №05.1-12ю/2014/2-1), відповідно до умов якого, кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування окремими частинами - траншами в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 45 000 000,00 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

30.06.2017р. між ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" (новий кредитор) та ПАТ "Банк Національний Кредит" (Банк) було укладено Договір №1889 про відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення №1889), відповідно до умов якого, Банк відступив новому кредитору належні Банку права вимоги, а новий кредитор набув право вимоги до позичальника та заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у Додатку №1.

Окрім іншого, до ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" перейшло право вимоги і за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. із всіма змінами та доповненнями до нього, який було укладено між боржником та Банком.

03.07.2017р. між ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" (кредитор) та ПрАТ "Компанія "Райз" (позичальник) було укладено Договір про встановлення порядку розрахунків за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. (далі - Договір про встановлення порядку розрахунків), відповідно до умов якого сторони погодили, що позичальник зобов`язаний сплатити кредитору розмір заборгованості за Кредитним договором №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. в розмірі 75 424 190,21 грн. з кінцевим терміном не пізніше 31.12.2017р.

04.10.2012р. між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк" (Банк)) та Публічним акціонерним товариством "Кам`яномостівське хлібоприймальне підприємство", Публічним акціонерним товариством "Лебідь", Товариством з обмеженою відповідальністю «Ім. КЛ. Петровського», Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» було укладено Договір про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 з змінами та доповненнями до нього (далі - Договір № CR 12-201/28-4).

Договором про зміну №10 від 30.09.2014р. до Договору про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р. було змінено склад позичальників на ПрАТ "Компанія "Райз", ПАТ "Лебідь", ТОВ «Ім. КЛ. Петровського», ТОВ Югтранзитсервіс-Агропродукт". ПАТ"Кам`яномостівське хлібоприймальне підприємство" перевело, за згодою Банка, свої боргові зобов`язання на ПрАТ "Компанія "Райз".

Згідно до умов Договору № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р., Банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановленні в Договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку. Банківська послуга надана строком до 31.12.2026р.

23.12.2015р. між ПАТ "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" (далі - ТОВ "ФК "Авістар") було укладено Договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора (далі - Договір відступлення 2), згідно умов якого, до ТОВ "ФК "Авістар" перейшло право вимоги за Договором про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р.

Також, 23.12.2015р. між ТОВ "ФК "Авістар" та ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" було укладено Договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора (далі - Договір відступлення 3), згідно умов якого, до ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" перейшло право вимоги за Договором про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р.

Відповідно до зазначених договорів та розрахунків ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" станом на 26.02.2020р., заборгованість ПрАТ "Компанія "Райз" за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. становить 75 424 190,21 грн., за Договором про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р. становить 145 813 051,10 грн.

Отже, відповідно до наданих заявником місцевому суду доказів, боржником на користь ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" не була погашена заборгованість у розмірі 221 237 241,31 грн.

На підтвердження заявлених грошових вимог кредитором було надано до місцевого суду копії: Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. із змінами та доповненнями до нього; Договору від 03.07.2017р. про встановлення порядку розрахунків за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р.; Договору №1889 про відступлення права вимоги від 30.06.2017р. із додатками; Акту звірки взаємних розрахунків за період: з 03.07.2017р. - 03.07.2019р. між ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" і ПрАТ "Компанія "Райз" за договором 05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р.; Договору про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р. із змінами та доповненнями до нього; Договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 23.12.2015р. (між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Авістар") із додатками; Договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 23.12.2015р. (між ТОВ "ФК "Авістар" та ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" із додатками; платіжної інструкції №40 від 23.12.2015р. від АТ "ОТП Банк"; платіжного доручення №40 від 23.12.2015р. від ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива». Всі надані копії документів завірені печаткою ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" та підписом директора Ліманським Я.С.

Також кредитором було надано місцевого суду оригінали розрахунків заборгованості ПрАТ "Компанія "Райз" станом на 26.02.2020р. за Договором про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р. і за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника в порядку ч.2 ст.74 ГПК України було зобов`язано всіх кредиторів надати для огляду оригінали доказів, які додавались до заяв про грошові вимоги.

ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" оригінали документів місцевому суду для огляду надано не було.

Грошові вимоги ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" до ПрАТ "Компанія "Райз" були розглянуті розпорядником майна боржника Ковальчуком М.М. та визнані у повному обсязі.

Боржник - ПрАТ "Компанія "Райз" борг повністю визнав, про що повідомив місцевий суд заявою від 16.04.2020р..

КУзПБ встановлено, що наявність забезпечення виконання грошового зобов`язання у вигляді застави (іпотеки) надає заставодержателю певні особливості у статусі і обсязі протягом процедур банкрутства, порівняно з іншими кредиторами боржника (постанова Верховного суду у справі №910/4475/19 від 16.07.2020р.).

Заставні кредитори АТ «Державний експортно-інмпортний банк України», Національний банк України, АТ "Ощадбанк" та Експортно-імпортний Банк Сполучених Штатів, які є учасниками справи та наділені правами кредитора подавати заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів у справі, надали свої заперечення проти визнання вимог кредитора ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" у повному обсязі та просили місцевий суд відмовити у визнанні вимог кредитора, оскільки вважали, що Товариством не було надано місцевому суду первинних документів які б підтверджували надання ПАТ "Банк Національний Кредит" і ПАТ "ОТП Банк" боржнику кредитів на підставі вказаних ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" у заяві про грошові вимоги кредитних договорів.

Також заставні кредитори, посилаючись на норми ч.6 ст.91 ГПК України, ставили під сумнів відповідність поданих ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" копій документів оригіналам і наполягали на витребуванні у ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" оригіналів всіх без винятку письмових доказів, копії яких були додані ним до заяви з грошовими вимогами до боржника.

На обґрунтування своїх тверджень заставні кредитори посилались на Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Кредитор ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" вважав, що надані ним одночасно із заявою місцевому суду докази, відповідають вимогам ст.ст.78, 77 ГПК України.

Як зазначено вище, ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" оригінали документів місцевому суду для огляду не надавались.

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись до місцевого суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" було надано лише копії документів (письмових доказів). При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про неналежну якість окремих сторінок наданих місцевому суду копій документів (том справи 40).

З матеріалів справи вбачається, що кредитор про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" місцевому суду не зазначав, як того вимагає ч.5 ст.91 ГПК України.

Апеляційний суд вважає, що оскільки ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" не було надано суду оригіналів письмових доказів, на яких ґрунтуються їх вимоги до ПрАТ "Компанія "Райз", тому місцевим судом було правильно, на підставі ч.ч.5, 6 ст.91 ГПК України, поставлено під сумнів відповідність доданих Товариством до заяв з грошовими вимогами до боржника копій документів та копій платіжного доручення №40 від 23.12.2015р. і платіжної інструкції №40 від 23.12.2015р. (подані до суду 07.06.2023р.) та застосовано до грошових вимог ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" обов`язок підвищеного стандарту доказування, оскільки в наданих копіях документів (письмових доказах) вбачались мотивовані сумніви щодо обґрунтованості кредиторських вимог.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або розпорядником майна арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги, саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів, приводить, у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Така позиція суду ґрунтується на сталій судовій практиці, відображеній, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.12.2022р. у справі №910/14923/20.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора. Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Отже, незалежно від визнання (не визнання) вимог кредитора боржником та розпорядником майна боржника, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та визначає правомірність і обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника і за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Відтак, завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17, від 20.09.2022р. у справі №911/2796/21).

Боржником наявність боргу було визнано, але надати для огляду суду першої інстанції оригінали первинних документів останній відмовився.

Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Вимоги кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили б прострочення виконання грошового зобов`язання боржника.

За приписами п.п.3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст.41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998р. №566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, місцевим судом правильно вказано, що допустимим доказом списання грошових коштів з рахунків кредиторів може бути лише виписка з їх особових рахунків, яка містить обов`язкові реквізити, передбачені п.5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003р. №254, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.07.2003р. за №559/7880.

Проаналізувавши документи, які було надано місцевому суду, як доказ здійснення господарських операцій, в наслідок чого виникла заборгованість, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові вимоги ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" до боржника ґрунтуються на Договорі про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. і Договорі про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р.

Апеляційний суд вважає, що оскільки ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" не було надано суду першої інстанції виписок з особового рахунку, які б підтверджували надання ПАТ "Банк Національний Кредит" і ПАТ "ОТП Банк" кредитів на підставі вищевказаних кредитних договорів, а також облікових регістрів, що відображали б кредитну заборгованість боржника за вказаними кредитними договорами, тому місцевий суд правильно визнав грошові вимоги Товариства необґрунтованими і недоведеними. Такі виписки і облікові регістри в матеріалах справи відсутні.

Також, при поданні заяви із грошовими вимогами до боржника заявником було надано місцевому суду розрахунки заборгованості ПрАТ "Компанія "Райз" станом на 26.02.2020р. за Договором про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012р. і за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р. та Акт звірки взаємних розрахунків за період: з 03.07.2017р. - 03.07.2019р. між ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" і ПрАТ "Компанія "Райз" за договором 05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014р.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних (запитуваних) сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора).

Тому місцевим судом правильно було визнано розрахунки заборгованості ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" до боржника та Акт звірки взаємних розрахунків неналежними доказами, оскільки такі документи, без надання доказів отримання кредитних коштів боржником, не могли бути доказом наявності заборгованості та підтверджувати її розмір.

Щодо копії платіжної інструкції №40 від 23.12.2015р. від АТ "ОТП Банк" і копії платіжного доручення №40 від 23.12.2015р. від ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», які були надані ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" місцевому суду на підтвердження грошових вимог (платіж за Договором про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 23.12.2015р. (між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Авістар"), відповідно до яких платник ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" сплатив ТОВ "ФК "Авістар" 32 683 339,49 грн., апеляційний суд встановив наступне.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75.

Апеляційний суд вважає, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до Закону України від 05.04.2001р. "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ініціатором визнається особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу (пункт 1.15 статті 1). Форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом (п.п.17.1, 17.2 ст.17 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). На час виникнення спірних правовідносин форма, обов`язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги до заповнення розрахункових документів на паперових носіях визначалися Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №377/8976 (далі - Інструкція №22)). Пунктом 3.1. глави 3 Інструкції №22 встановлено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Банк у договорі з платником - фізичною особою має право передбачати можливість подання цим платником платіжного доручення в довільній формі, яке має містити такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату складання і номер; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; найменування банку платника; найменування/прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; найменування банку отримувача; суму цифрами та словами; призначення платежу; підпис платника. Банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень (розпоряджень), вимогам додатка 9 до цієї Інструкції (п. 2.4. глави 2 Інструкції №22). Якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави 2, глав 5, 6 і 12 та додатка 9 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання (п. 2.5. глави 2 Інструкції №22).

Тому місцевим судом правильно зазначено, що формування ініціатором платіжного доручення із зазначенням усіх реквізитів, однак, без підпису уповноважених осіб, є недостатнім для висновку, що грошовий переказ було ініційовано. Платіжні доручення, які не містили обов`язкових реквізитів, перелічених вище, не могли бути виконані банком. Належне оформлення платіжного доручення (підписання його уповноваженими особами) залежало виключно від волі ініціатора платежу, а тому відсутні підстави вважати, що перерахування коштів за такими платіжними дорученнями відбулося.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні", який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, зазначено, що підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них. Статтею 9 цього Закону встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних та уповноважених органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Як унормовано положеннями ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003р., оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Згідно з пунктом 11.5 Інструкції №22 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", тощо, застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити: дату і номер, назву, код платника та номер його рахунку, код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача, суму цифрами, призначення платежу, електронний/і цифровий/і підпис/и; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі "Допоміжні реквізити". Відповідальні особи платника, які уповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Аналогічна вимога зазначена у п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджене Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995р. №88, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704), документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Отже, аналіз вказаних правових норм у сукупності свідчить, що, при здійсненні розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування, обов`язковим реквізитом електронного розрахункового документу є електронний підпис.

Електронний документ підтверджує здійснення операцій на підставі такого документу лише при наявності всіх необхідних реквізитів. Платіжні доручення, що не містять електронних цифрових підписів уповноважених осіб унеможливлювали їх виконання банком.

Статтею 22 Закону України "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні" визначено, що ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за платіжним дорученням. Під час використання розрахункового документа, ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Також, відповідно до ст.30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Враховуючи зазначене правове регулювання, вбачається, що ініціювання грошового переказу розпочинається після надіслання банку належним чином оформленого платіжного документа з обов`язковим його скріпленням підписами уповноважених осіб. Відповідно, виключно після надходження належним чином оформленого платіжного документа у банка виникає обов`язок з його проведення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2023р. у справі №826/6820/18).

Місцевий суд правильно вказав, що, згідно статей 73, 77, 96 ГПК України, учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Записаний на оптичний диск (цифровий носій інформації) електронний файл, який скріплено цифровим підписом автора, може бути поданий до суду в якості оригіналу електронного документа, паперова копія якого міститься у справі.

Тому, надані місцевому суду заінтересованим кредитором ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" документи, а саме копії: платіжної інструкції №40 від 23.12.2015р. від АТ "ОТП Банк" і платіжного доручення №40 від 23.12.2015р. від ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», не є належними доказами проведення платежів та виникнення заборгованості у боржника, оскільки такі платіжні доручення не підлягали виконанню через відсутність усіх обов`язкових реквізитів та не могли бути проведені банками.

Виписки ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» і АТ «ОТП БАНК» по особовому рахунку ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ", яка вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і беззаперечно могла б підтвердити здійснення господарської операції та існування боргу, надано місцевому суду не було. Таки виписки в матеріалах справи відсутні. Підтверджень отримання кредиту в матеріалах справи немає.

Вбачається, що господарська операція, здійснена кредитором за платіжним дорученням №40 від 23.12.2015р., мала відбуватись з використанням рахунку, відкритого у ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (ідентифікаційний код 33299878 код МФО 380054).

21.05.2019р. Правлінням Національного банку України було прийнято рішення №352-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.05.2019р. №1268 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" та Делегування повноважень ліквідатора банку". На підставі ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації. Тому, як зазначено вище, місцевим судом було витребувано докази здійснення господарських операцій безпосередньо у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на виконання вимог ухвали місцевого суду від 28.02.2024р. було надано відповідь (№60-3178/24 від 20.03.2024р.), у якій зазначено, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду (далі - ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів та рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку, а саме: з 24.06.2015р. по 29.07.2019р. За даними ЄОІС в ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" у клієнта ПрАТ «Компанія «Райз» по рахунку № НОМЕР_1 (980) за період запровадження тимчасової адміністрації у банку, а саме: з 24.06.2015р. по 29.07.2019р., рух коштів відсутній.

Згідно архівних даних операційних систем ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива", у клієнта ПрАТ "Компанія "Райз" по рахунку № НОМЕР_1 (980) за період з дати відкриття 08.02.2011р. по дату закриття 29.07.2019р. рух коштів відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.73, ч.1 ст.74, ст.76, ч.1 ст.77, ч.1 ст.86 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" (ідентифікаційний код 39255883) у визнанні кредитором ПрАТ "Компанія "Райз" на суму 221 237 241,31 грн.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 17.04.2024р. по справі №910/628/20 в частині відмови у визнанні кредитором боржника ТОВ "ФК "ФІНГАРАНТ" на суму 221 237 241,31 грн. - без змін.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 11.12.2024р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді О.М. Остапенко

М.Л. Доманська