РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024Справа № 910/5802/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 2 628 847,73 грн

за участю представників:

від позивача: Моцайко В.С.

від відповідача: Акуленко А.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (далі - ТОВ «Черкасиенергозбут», позивач) до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 3 789 872, 97 грн за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2316/02/21 від 15.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором в частині своєчасної та повної сплати вартості наданих позивачем послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів у період з січня по березень 2024 року, у зв`язку з чим у відповідача виникала заборгованість. У позові ТОВ «Черкасиенергозбут» просило стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 195 448,86 грн. та 3 % річних у сумі 1 594 424,11 грн. що разом склало 3 789 872, 97 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.05.2024 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач у визначений законом строк надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що позивач здійснив неправильний розрахунок інфляційних втрат, оскільки інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця із застосуванням індексу інфляції такого місяця, тому відповідач надав власний розрахунок інфляційних втрат. Також відповідач вказав, що у нього не настав строк для здійснення розрахунків за надані послуги у заявлений період, оскільки відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою КМУ № 483 від 05.06.2019, за наявності у постачальника універсальних послуг (позивача) заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом», у Гарантованого покупця не виникає обов`язку щодо своєчасної та повної оплати послуг, наявність вказаної заборгованості є відкладальною обставиною, а тому вимоги позивача є передчасними. Крім того у відзиві на позовну заяву відповідач вказав про наявність підстав для зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних до 1% від стягнутої суми, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності та відповідно до практики Верховного Суду в подібних правовідносинах, а з огляду на настання у спірних правовідносинах обставин непереборної сили, що підтверджується листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, Гарантований покупець взагалі звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відкладальна обставина, на яку посилається відповідач, може бути застосована виключно у разі наявності у позивача заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за електричну енергію, куплену за результатами проведених електронних аукціонів, яка у позивача відсутня, а тому у ДП «Гарантований покупець» виник обов`язок своєчасно та повно оплатити позивачу надані послуги. Також позивач заперечив проти зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, оскільки наведені відповідачем підстави не є виключними та не мають особливого юридичного значення при вирішенні вказаної справи, а практика Верховного Суду, на яку посилається відповідач, не є подібною для правовідносин, що склались у даній справі. Позивач також вказує, що наведені відповідачем обставини не є форс-мажорними у даному випадку, а лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою для того, щоб вважати, що обставини непереборної сили настали для всіх суб`єктів господарювання, в даному випадку вони повинні бути доведені відповідачем. Щодо розрахунку інфляційних втрати позивач погодився з доводами відповідача про те, що в цій частині позову була допущена помилка.

У підготовчому засіданні позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він врахував помилку, допущену при розрахунку розміру інфляційних втрат при подачі позову, у зв`язку з чим просив стягнути з ДП «Гарантований покупець» інфляційні втрати у сумі 1 034 423,62 грн та 3% річних у сумі 1 594 424,11 грн, що разом становить 2 628 847,73 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, встановив, що подана заява відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому така заява була прийнята судом до розгляду.

Також у підготовчому засіданні представник позивача подав заяву про долучення доказу до матеріалів справи, а саме - листа Філії «Відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» АТ «НАЕК «Енергоатом» № 50-1812/11-вих від 10.06.2024 та просив поновити йому процесуальний строк для подачі вказаного доказу. Розглянувши таку заяву, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 11.06.2024, дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи не позбавлені права надавати пояснення, докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною ч. 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі доказу, позивач вказав, що на час звернення до суду з даним позовом зазначений доказ (лист Філії «Відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» АТ «НАЕК «Енергоатом» № 50-1812/11-вих від 10.06.2024) на дату подання позовної заяви (08.05.2024) у позивача був відсутній, оскільки він був поданий на спростування доводів відповідача, викладених пізніше у відзиві останнього, відтак, такий доказ не міг бути поданий разом з позовом, тобто у строк, встановлений нормами ГПК України.

Перевіривши наведені обґрунтування, суд вважав поважними причини пропуску ТОВ «Черкасиенергозбут» строку на подання доказу, а тому суд поновив позивачу цей процесуальний строк.

Зі свого боку представник ДП «Гарантований покупець» подав заперечення до відповіді на відзив, в яких він наполягав на доводах, викладених ним у відзиві, та вказав, що наданий позивачем лист Філії «Відокремленого підрозділу «Енергоатом-трейдинг» АТ «НАЕК «Енергоатом» № 50-1812/11-вих від 10.06.2024 лише підтверджує наявність відкладальної обставини при здійсненні відповідачем розрахунків за надані послуги, оскільки цей лист свідчить про існування заборгованості позивача перед АТ «НАЕК «Енергоатом».

Крім того у підготовчому засіданні суд долучив до матеріалів справи наданий представником позивача оптичний диск, на якому містяться акти приймання-передачі послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за січень, лютий та березень 2024 року, підписані кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб ДП «Гарантований покупець» та ТОВ «Черкасиенергозбут»; протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 05.08.2024 та від 06.08.2024.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.09.2024 підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи по суті представник позивача надав пояснення щодо розрахунків заборгованості, підтримав та обґрунтував заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надав свої пояснення щодо розрахунків, в яких вказав, що позивачем неправильно здійснено розрахунок інфляції та 3% річних через невірно визначену базу нарахувань платежів. Просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно з ч. 1 та п. 2 частини 2 статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема виконання функцій постачальника універсальних послуг.

Частиною 3 вказаного Закону визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії Кабінетом Міністрів України у передбачених цією частиною випадках та на визначений строк на учасників ринку (крім споживачів) можуть покладатися спеціальні обов`язки.

05.06.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» (далі - Положення про ПСО).

Дане Положення визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків учасниками ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (спеціальні обов`язки), що передбачають, зокрема, надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів з метою забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії, підтримання належного рівня безпеки її постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку електричної енергії, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів прозорості та недискримінації.

Пунктом 1-1 постанови КМУ № 483 від 05.06.2019 постачальників універсальних послуг, Державне підприємство «Гарантований покупець», Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» зобов`язано до 15.09.2021 укласти договори про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг та гарантованим покупцем, передбачених додатками 2 та 4 до Положення, затвердженого цією постановою.

Як встановлено судом, на виконання вимог вказаної постанови 15.09.2021 між ТОВ «Черкасиенергозбут» (постачальник) та ДП «Гарантований покупець» (замовник) був укладений договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2316/02/21 (далі - договір). За умовами вказаного договору постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуги), а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (п. 1 договору).

Згідно з п. 4 договору загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Прогнозна вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (п. 5 договору).

Пунктом 6 договору сторони визначили, що до 15 числа місяця, що передує розрахунковому періоду, постачальник надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 2-5 до цього договору, в електронному вигляді з накладення кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу по одному примірнику оригіналу.

Відповідно до п. 7 договору оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника таким чином:

перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.

У разі, якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий день, платіж здійснюється на наступний робочий день після такого вихідного/святкового дня. Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозованої вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Згідно з п. 8 договору фактична вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на підставі фактичних даних.

Відповідно до пункту 9 договору до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, постачальник універсальних послуг надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 1 - 4 до цього договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу одного примірника оригіналу.

У пункті 10 договору сторони домовились, що факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг. Постачальник надсилає не пізніше 11 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи акт приймання-передачі послуг, складений на підставі фактичної вартості наданих послуг у розрахунковому періоді. Замовник розглядає акт приймання-передачі послуг та у разі відсутності зауважень підписує його кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи протягом двох робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуг або надсилає постачальнику обґрунтовану відмову в його підписанні із зазначенням причин відмови, які повинні бути усунені. Постачальник надсилає не пізніше 12 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику поштою або передає через уповноваженого представника постачальника два примірники підписаних із своєї сторони акта приймання-передачі послуг. Замовник протягом трьох робочих днів після отримання оригіналів акта приймання-передачі послуг підписує їх та повертає один оригінал на адресу постачальника.

У підпункті 1 пункту 12 договору передбачено, що постачальник має право отримувати оплату вартості послуг, з урахуванням вимог підпункту 2 пункту 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Замовник згідно пункту 13 договору зобов`язаний здійснювати в повному обсязі оплату послуг у порядку, визначеному пунктом 7 цього договору.

Відповідно до п. 16 договору замовник звільняється від відповідальності, передбаченої цим пунктом договору, у разі несвоєчасної та/або неповної оплати виробниками гарантованому покупцю наданих послуг відповідно до пункту 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483.

Цей договір набирає чинності з 15.09.2021 та діє до 30.04.2024 (пункт 34 договору в редакції додаткового угоди № 4368/04/23 від 28.12.2023).

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 1 640 367 014,53 грн за період з січня по березень 2024 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі послуг № 01/2024 від 31.01.2024 на суму 595 903 618,24 грн, № 02/2024 від 29.02.2024 на суму 544 351 850,15 грн, № 03/2024 від 31.03.2024 на суму 500 111 546,14 грн.

Зазначені акти приймання-передачі послуг на вказані вище суми були підписані представниками сторін без претензій та зауважень, що відповідно свідчить про належне виконання позивачем умов договору та виникнення у відповідача обов`язку з оплати наданих послуг.

У свою чергу відповідач сплатив вартість наданих послуг на загальну суму 1 331 709 808,82 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

У подальшому сторонами були підписані акти про зарахування зустрічних однорідних вимог від 14.02.2024, 12.03.2024 та 15.04.2024, за якими сторони, керуючись ст. 601 ЦК України, дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями сторін, зокрема, зі сплати відповідачем заборгованості у загальній сумі 308 657 205,71 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що стало підставою для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Однак відповідач факт такого прострочення заперечує з огляду на положення пункту 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483, який передбачає у спірних правовідносинах відкладальну обставину.

З приводу цього суд зазначає, що істотною умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як встановлено судом, пунктом 7 договору закріплено порядок оплати відповідачем вартості послуг, а згідно з пунктом 8 договору - фактична вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на підставі фактичних даних.

У той же час як договором, так і підпунктом 2 пункту 8 вищевказаного Положення передбачено, що Гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.

Частинами 1, 5 статті 212 ЦК України унормовано, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Законом можуть встановлюватися особливості вчинення та виконання окремих правочинів, за якими настання, зміна або припинення прав та обов`язків обумовлені настанням відкладальних чи скасувальних обставин.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі № 906/1205/20 зауважив, що аналіз положень частини першої статті 212 Цивільного кодексу України свідчить, що укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.09.2021 між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ДП «НАЕК «Енергоатом» був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00411.

Пунктом 6 додатку 1 до цього договору встановлений наступний порядок оплати: Оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Для кожного розрахункового місяця ПУП здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином: за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці; не пізніше 4-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці; не пізніше 10-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці; не пізніше 16-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці; не пізніше 22-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці. Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

При порівнянні строків оплати у договорі про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2316/02/21 від 15.09.2021 та у договорі купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00411 від 24.09.2024 вбачається синхронність платежів, які має здійснити відповідач на виконання умов договору № 2316/02/21 від 15.09.2021, із платежами, які має здійснити позивач на користь ДП «НАЕК "Енергоатом» за договором № 65-150-SD-21-00411 від 24.09.2024.

При цьому в пункті 1 Положення про ПСО зазначено, що в Положенні визначаються джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається учасникам ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки. Водночас, відповідно до п. 16 Положення про ПСО, виконання спеціальних обов`язків, передбачених цим Положенням, повинне забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на їх виконання. Таким чином розрахунки згідно з Положенням про ПСО між учасниками ринку - це розрахунки по ланцюгу, відповідно до якого кошти, отримані від попереднього учасника ринку в ланцюгу, є джерелом оплати наступному учаснику ринку в ланцюгу. У зв`язку з цим зобов`язання учасника ринку щодо здійснення оплати за договорами, укладеними на виконання Положення про ПСО, виконуються в межах отриманих коштів по ланцюгу.

Далі, пункт 5 Положення про ПСО від 05.06.2019 № 483 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2021 № 859) передбачає наступний рух грошових коштів між учасниками ринку електричної енергії, на яких покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів:

- ДП "НАЕК "Енергоатом" здійснює оплату ДП "Гарантований покупець" за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем (додаток 4 до Положення про ПСО);

- ДП "Гарантований покупець" здійснює оплату постачальнику універсальних послуг за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (додаток 2 до Положення про ПСО);

- постачальник універсальних послуг здійснює оплату ДП "НАЕК "Енергоатом" за договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг.

Наведені вище обставини у сукупності дозволяють дійти висновку, що запроваджена фінансова модель ПСО передбачає авансування витрат постачальників універсальних послуг, які задіяні у процесі постачання електричної енергії побутовим та прирівняним до ним споживачам за фіксованими цінами. Саме в цьому контексті треба розуміти зміст підпункту 2 пункту 8 Положення про ПСО: "Гарантований покупець зобов`язаний, зокрема, оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення".

Такий висновок додатково підтверджується положенням пункту 6.4 договору № 65-150-SD-21-00411 від 24/09/2021, укладеного між ТОВ "Черкасиенергозбут" та ДП "НАЕК "Енергоатом": "У разі наявності у ПУП заборгованості перед продавцем за цим договором, продавець інформує про це Гарантованого покупця відповідно до пункту 8 положення про ПСО шляхом направлення повідомлення з накладенням КЕП керівника уповноваженої особи".

Отже заборгованість позивача перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за укладеним між ними договором може виникнути, в зв`язку з несвоєчасним отриманням коштів по ланцюгу ПСО саме від Державного підприємства "Гарантований покупець".

Крім того відповідно до вимог пункту 5 Положення про ПСО до спеціальних обов`язків належить придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України», за результатами проведення електронних аукціонів у ДП «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE_M для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг в обсязі їх мінімального споживання електричної енергії в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» за годину в аналогічному місяці попереднього року за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період M-3, де M-розрахунковий місяць.

Таким чином відкладальна обставина, на яку посилається відповідач, може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів, наявність якої не було доведено відповідачем.

Водночас відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 13.03.2022 № 114 «Про забезпечення продажу електричної енергії операторам систем розподілу та постачальникам універсальних послуг» на час дії воєнного стану і до останньої доби місяця (включно), наступного за місяцем, в якому воєнний стан припинено або скасовано учасники ринку електричної енергії, на яких згідно з Положенням, покладені спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, зобов`язані забезпечити виконання вимог цього наказу та інших вимог Положення у частині, що не суперечать цьому наказу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 зазначеного наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» має забезпечити на визначений період постачання, продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг, у тому числі тим, територією ліцензованої діяльності яких до об`єднання торгових зон була територія торгової зони «Острів Бурштинський ТЕС», за двосторонніми договорами без проведення електронного аукціону.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, з яких вбачається, що позивач закуповував електричну енергію у ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів у відповідності до вимог пункту 5 Положення.

Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач має перед ДП "НАЕК "Енергоатом" заборгованість за електричну енергію, закуплену саме за результатами проведення електронних аукціонів.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що виконання спеціальних обов`язків в частині купівлі-продажу електричної енергії у визначений період, а саме - з наступного розрахункового періоду (періоду постачання) після прийняття наказу та до поточного розрахункового періоду між позивачем та ДП «НАЕК «Енергоатом» забезпечувалося шляхом укладення додаткових угод до основного договору без проведення процедури електронного аукціону.

Отже в умовах недоведеності факту наявності заборгованості позивача перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за надані послуги згідно з пунктом 5 Положення про ПСО, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, підстав для застосування у спірних правовідносинах підпункту 2 пункту 8 Положення про ПСО - немає, що відповідно виключає можливість застосування відкладальної обставини, на яку посилається відповідач у спірних правовідносинах, а тому суд приходить до висновку, що грошове зобов`язання Гарантованого покупця в частині оплати послуг за договором у період з січня по березень 2024 року є простроченим.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

При цьому передумовою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат є несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання (частина друга статті 625 ЦК України), внаслідок чого у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, зокрема, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Врахувавши наведене, а також встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором, суд вважає правомірним нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в сумі 1 034 423,62 грн та 3% річних у сумі 1 594 424,11 грн, відтак, позовні вимоги ТОВ «Черкасиенергозбут» підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем здійснено неправильне нарахування матеріальних втрат через невірно визначену базу нарахування по шостому платежу, яка перевищує як прогнозовану, так і фактичну вартість послуг із забезпечення доступності електричної енергії, з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 7 договору шостий платіж здійснюється до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.

Матеріалами справи підтверджено факт несвоєчасної сплати відповідачем перших п`яти платежів за договором, тому при розрахунку шостого платежу правильно буде рахуватись різниця між вартістю послуг, зазначених в актах, та сумою тих п`яти платежів, які попередньо здійснив відповідач, і щодо яких вже була наявна прострочка. Таким чином, контррозрахунок відповідача є невірним, оскільки при його здійсненні Гарантований покупець не врахував прострочення зобов`язань зі сплати, у зв`язку з чим, на його думку, виник надлишок коштів, які позивач заборгував відповідачу.

Разом з тим при розрахунку позивач включив у базу нарахування матеріальних втрат не тільки прогнозовану або фактичну вартість за певний період, а і непогашену заборгованість за попередні періоди, що відповідає інституту застосування ст. 625 ЦК України. Отже, розрахунок позивача є арифметично правильним.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, то суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи свої доводи, відповідач послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, в якій зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте слід зазначити, що викладена правова позиція у вказаній справі щодо права суду зменшувати розмір процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, у даному випадку не може бути застосована, оскільки у зазначеній постанові судом була надана оцінка правовідносинам, в яких сторони в договорі збільшили розмір відсотків річних, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У той же час у даній справі розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у ст. 625 Цивільного кодексу України, застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Також слід врахувати, що 3% річних за своєю правовою природою не є штрафними санкціями в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, з огляду на що у суду відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем 3% річних.

Стосовно доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин у зобов`язаннях за договором, що є підставою для звільнення його від сплати матеріальних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Також відповідно до п. 24 укладеного сторонами договору сторони не несуть відповідальності за невиконання цього договору в разі настання форс мажорних обставин.

Разом з тим пунктом 23 договору передбачено, що наявність і строк дії обставин непереборної сили підтверджуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

За змістом п. 21 договору у разі виникнення обставин непереборної сили сторона, яка зазнала їх впливу, повинна негайно за допомогою будь-яких доступних засобів повідомити іншу сторону про такі обставини у максимально стислий строк шляхом надіслання письмового повідомлення, яке має містити вичерпну інформацію про природу таких обставин, час їх настання та оцінку їх впливу на можливість сторони виконувати свої зобов`язання за договором, порядок виконання зобов`язань, коли це можливо.

Разом з тим відповідач не надав суду передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, повідомлення сторони про настання форс-мажорних обставин та сертифікату, виданого ТПП України або її територіальними підрозділами, стосовно причин невиконання ДП "Гарантований покупець" договору № 2316/02/21 від 15.09.2021.

Суд відхиляє посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за вказаним договором, оскільки згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

При цьому зі змісту листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання. При цьому відповідачем, зі свого боку, не надано будь-яких доказів того, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання ДП "Гарантований покупець" зобов`язань за договором № 2316/02/21 від 15.09.2021. Отже сама наявність листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є підставою для звільнення ДП "Гарантований покупець" від належного виконання зобов`язань за вказаним договором.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовані правові висновки, відповідно до яких нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу здійснюється незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Враховуючи викладене, суд доходить висновків про відсутність підстав для звільнення ДП "Гарантований покупець" від обов`язку здійснити сплату нарахованих матеріальних втрат за прострочення зобов`язання.

Усі інші доводи та заперечення сторін не спростовують зроблених судом висновків та не можуть впливати на законність судового рішення. При цьому суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, з огляду на задоволення позову, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

Також позивач просив повернути йому судовий збір, сплачений за подання позову у більшому розмірі, ніж передбачено законом, внаслідок подання заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позов ТОВ «Черкасиенергозбут» про стягнення 3 789 872, 97 грн був оплачений позивачем судовим збором в сумі 56 848,09 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 17 від 08.05.2024.

Проте під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог до 2 628 847,73 грн, який підлягає оплаті судовим збором в сумі 39 432, 71 грн.

За таких обставин з Державного бюджету України на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у сумі 17 415,37 грн (56 848,09 - 39 432,71).

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 2 628 847,73 грн задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 166, ідентифікаційний код 42474208) інфляційні втрати у сумі 1 034 423,62 грн (один мільйон тридцять чотири тисячі чотириста двадцять три гривні) грн 62 коп., 3 % річних у сумі 1 594 424 (один мільйон п`ятсот дев`яносто чотири тисячі чотириста двадцять чотири) грн 11 коп. та судовий збір у сумі 39 432 (тридцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дві) грн 71 коп.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 166, ідентифікаційний код 42474208) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17 415 (сімдесят тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 37 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції № 17 від 08.05.2024.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 03 грудня 2024 року.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2024 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.