ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4736/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Жирний О.С.,

від відповідача: Андрієвська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до відповідача: Одеського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення 75274,58 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (надалі АТ "УКРТРАНСГАЗ", Позивач) використовуючи підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Одеського квартирно-експлуатаційного управління (надалі Одеське КЕУ, Відповідач) 75274,58 грн заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 23.10.2024 позовній заяві АТ "УКРТРАНСГАЗ" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/4736/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2024 прийнято позовну заяву АТ "УКРТРАНСГАЗ" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4736/24, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.11.2024.

08 листопада 2024 року Одеським КЕУ представлено відзив на позовну заяву.

15 листопада 2024 року АТ "УКРТРАНСГАЗ" представлено відповідь на відзив.

Призначене на 21.11.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку із оголошенням системою цивільної оборони у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 призначено розгляд справи на 10.12.2024.

В процесі розгляду справи представник АТ "УКРТРАНСГАЗ" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник Одеського КЕУ натомість заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

10 грудня 2024 року судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, позиції сторін, суд встановив:

Відповідно до представленого АТ "УКРТРАНСГАЗ" підписаного начальником Департаменту реалізації газу Національної акціонерної компанії «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» реєстру теплопостачальних підприємств з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами у січні 2016 року, загальний обсяг спожитого в Одеській області природного газу становить 84011,933 тис.м.куб (Оператор ГТС «ОДЕСАГАЗ»).

При цьому, покупцями за вказаним реєстром визначено наступних осіб із обсягом спожитого природного газу (тис.м.куб), серед яких: Білгород-Дністровськтеплоенерго КП 1 820,622; Іллічівськтеплоенерго КП 4 212,433; Котовськтеплокомуненерго КВЕП 1 650,266; Одеська ТЕЦ ПАТ 12 333,920; Роздільнатеплокомуненерго КП 331,437; Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго КП 2 250,587; Теплодаренерго ТОВ 1 343,150; Теплопостачання міста Одеси КП 45 367,117; Южтеплокомуненерго КПТМ 1 916,449; Середньофонтанський 19-В ОК 82,633; АЕРОПОРТІВСЬКИЙ ОСББ 38,997; Академія ЖБК 25,843; АКАПУЛЬКО ОСББ 44,103; АРМІЙСЬКИЙ ОКЖБК 163,850; АСОЛЬ-СЕРВІСЖБКОК 44,374; БАСТМА ТОВ 3,699; БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС ТОВ 144,939; БІЗНЕС-ЦЕНТР "ПОКРОВСЬКИЙ" ОСББ 4,653; БІЛИЙ БУДИНОК ОСББ 54,065; Біляївський водоканал КП 22,337; БУ №2 КЕЧ р-ну 646,721; БУДИНКИ АББО ОСББ 21,355; БУДИНОК НА КАТЕРИНИНСЬКІЙ ОСМД 13,523; Будинок на Малій Арнаутській ЖСЦ ТОВ 25,806; БУЛЬВАР ОСББ 124,279; ВАЛМАКСОСББ 29,784; ВЕСІ 1 ТД ТОВ 6,950; Гермес ЖБК 25,882; ГЛОРІ ПЛЮС ТОВ 227,188; ГРЕЦЬКИЙ ОСББ 24,058; ДВА ПЛАТАНИ ОСББ 66,461; Дисконт ОСББ 27,787; ДІАНА_ПЛЮСТОВ 78,748; ДІДРІХСОНА, 27 ОСББ 63,935; Дім на Левітана ОК 88,170; ДОВЖЕНКА,4,4-А ОСББ 53,581; ДРУЖБА ОСББ 5,926; ДЮК ОСББ 10,286; ДЮКОВСЬКИЙ ОСББ 40,987; ЕТЮД ОСББ 21,880; ЄВРО-СЕРВІСУЖФ ТОВ 125,066; ЖБК ФОНТАН 33 32,781; Жемчужний ОСББ 25,601; ЖИТЛО СЕРВІС ТОВ 103,674; Житло-2007 ОСББ 20,039; ЖИТЛО-2008 ОСББ 47,699; ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС ТОВ 493,039; ЖКГ ЧОРНОМОРСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ 227,041; ЗАТИШНИЙ ДВОРИК-2012 ОСББ 15,557; Зелений квартал ОСББ 62,116; Зіркове містечко ОСББ 109,316; Ів-Інвест ЛТД ТОВ 15,825; ІНТЕГРІКС ТОВ 23,669; ІНТЕРПРАЙСОК 18,157; Істок сервіс ДП 64,308; ІФРІС ОСББ 23,750; Каскад ОСББ 129,102; КАСКАД-2010 ОСББ 59,174; КВАРТ-СЕРВІСЖБК 36,752; КВІТКА ОСББ 37,641; КЛЕНОВЕ ОСББ 77,850; КНІЖНИЙ ОК 31,615; КОМПАНІЯ 3 ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ ТОВ 139,556; Комфорт-Одеса СК ПП 97,439; КОРД-09 СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО 6,706; КУРСАКИ ОСББ 44,774; Ланжерон ОСББ 26,303; ЛАРИ ОСББ 67,081; ЛЕВІТАН ОСББ 20,650; ЛЕРМОНТОВСЬКИЙ ОСББ 35,493; ЛІДЕРСОВСЬКИЙ ОСББ 0,252; Ломоносовець ОСББ 10,587; ЛОТОС ЖБК ОК 56,356; ЛЮКСЕМБУРГ ЖК ОСББ 99,269; МАЛАХІТ-16 ОСББ 38,329; МАРАЗЛІІВСЬКИЙ ОСББ 10,977; МАРИЙСЬКИЙ ОСББ 14,760; МЖСТДОМ ОК 119,917; Михайлівське ОСББ 23,511; МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА ТОВ 149,561; МІКРОМЕГАС ДОМСЕРВІС-1 154,359; МІСТОБУДСЕРВІСТОВ 143,251; МОЛОДІЖНЕ-2 КП 6,514; МОЛОДІЖНИЙ ОСББ 20,070; Моноліт-Сервіс ДП 150,844; Морський ОСББ 38,728; МОРСЬКА ГАРМОНІЯ ОСББ 25,639; МОРСЬКИЙ БРІЗ ОСББ 9,453; Мрія 36,633; МУКАЧІВСЬКИЙ 2007 ОСББ 23,297; На Десятій ОСББ 28,122; НАСКВОРЦОВАОСББ 36,082; Набережне КП 62,778; НАТІ ВУ ЖКГ 130,674; НАТІ СТ 9,611; НАШ ДОМ ЖСЦТОВ 94,633; Наш дом Фірма ТОВ 324,983; НІЩИНСЬКОГО-22 ОСББ 24,751; 3НОМЕР ШІСТЬ ОСББ 7,811; ОДЕСИТ ОСББ 44,970; Одеська облорганізація ФСТ Динамо 4,897; ОДИССЕЙ ОСББ 37,064; Олімп. Комсервіс ТОВ 89,398; ОСББ МЖК МОНОЛІТ БУГАІВСЬКИЙ 11,937; ОСМДМАЛИНОВСЬКИЙ СТ 59,600; Отрада ОСББ 28,484; Палубне ОСББ 44,826; Пальміра ОСББ 95,547; ПАРКОВИЙ ЖСЦ ПП 107,012; Перлина ОСББ 27,769; Петробуд ОСББ 18,405; Південь ОСББ 7,447; ПІОНЕР 2007 ОСББ 40,231; Пішонівська, 37 ОСББ 25,168; Планкен ТОВ 51,620; ПОБЕДА2009 ОСББ 68,035; ПОКРОВ ОСББ 63,902; ПОСЕЙДОН ОСББ 12,130; Примор`є ЖЕСУ ТОВ 65,090; ПРОСПЕКТ ШЕВЧЕНКА, 29-А ОСББ 27,086; ПЯТАЯ ЖЕМЧУЖИНА ОСББ 197,169; Радужний ЖК ТОВ 206,035; Рекорд СТ 44,795; РЕМСТРОЙ-УКРАІНА ТОВ 24,732; РЕНЕСАНС ОСББ 18,426; РОМАНІВСЬКИЙ СТ 112,733; Ростекс-Ко ТОВ 148,065; РУСЬКИЙ ДІМ ОСББ 16,595; САБАНСЬКИЙ ОСББ 51,213; СВІТЛИЙ 13А ОСББ 23,971; Світлий 3 ОСББ 29,418; Середньофонтанський 19-А ОК 116,596; СЕРЕДНЬОФОНТАНСЬКИЙ 19-Б ОСББ 125,651; СИНІЙ ПТАХ ОСББ 51,161; СІГУРД-ХОЛЛ ОСББ 28,883; Скат ТОВ 26,040; СКІСНА-78Б ОСББ 10,092; СК-СЕРВІСДП 103,194; Слєпньова 2 ОСББ 15,697; СОНЯЧНИЙ 1БОСББ 32,784; Степовик ОСББ 17,499; Суворовський ЖЕК ОК 46,029; Суворовський-233 ОСББ 16,604; ТЕПЛОДІМ-3 ТОВ 142,267; ТІРАС 2012 ОСББ 81,722; ТРАНСБУД-ПРОЕКТ ТОВ 65,691; ТРЕТЬЯ ЖЕМЧУЖИНА ОСББ 78,114; УКРЖИЛСТРОЙ-2008 ОСББ 55,975; Управдом ТОВ 525,956; УСПЕНСЬКИЙ-39 ОСББ 11,716; Уют-43 ЖБК 18,203; Флагман УК ТОВ 80,719; ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГЖБК 39,717; ФРАНЦУЗЬКИЙ ОСББ 211,842; ЧЕТВЕРТАЯ ЖЕМЧУЖИНА ОСББ 109,111; ЧОРНОМОР-4ОСББ 33,481; ЧОРНОМОР-РІЕЛТ ПП 55,987; ШЕСТАЯ ЖЕМЧУЖИНА 66,134; Юрист ОСББ 23,270; АРКАДА ПП 10,046; ГОВОРОВА-5 ОСББ 32,885; ЖЕК НАШ ДІМ ПП 68,501; Камета ОСББ 19,707; НАШ СЕРВІС ДП 54,534; ПРІМАДОМТОВ 11,062; БЕРНАРДАЦЦІ ОСББ 30,330; АНАНЬІВСЬКА ЗАГАЛЬНООСВІТНЯ ШКОЛА-ІНТЕРНАТ І-ІІІ С 13,112; АНАНЬІВСЬКИЙ ДБІ 4,452; АРЗСП ГУДСНС УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ 10,965; Березівське вище професійне училище ОНПУ 6,826; БЕРЕЗІВСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ АГРАРНИЙ ЛІЦЕЙ ДНЗ 6,183; Біляївське ЖЕКП 59,275; БУДИНОК НА ФРАНЦУЗЬКОМУ ОСББ 28,961; Великодолинське КП 3,016; ВУЖКГ 77,936; ДЕЛЬФИН ОСББ 15,399; Еліткомсервіс Компанія ТОВ 72,669; ЗОЛОТИЙ ПЛЯЖ ОСББ 3,915; Ідеал ЖЕКТОВ 147,384; ІЛІОНТОВ 14,186; К.М.2 г. ОСББ 73,223; КАРКАШАДЗЕ 9 ОСББ 43,823; Маловського, 4 ОСББ 13,795; МАЯК+ ТОВ 2,104; Мегаполіс ДЕК ПП 28,806; Метабуд ТОВ 70,774; МУЖКГ КП ІМР 15,096; НА КАРТАМИШЕВСЬКІЙ ОСББ 21,704; ОДЕКУ 31,306; Одеський завод будівельних матеріалів ДП МОУ 36,846; Одеський ЗКВ ТОВ 43,813; ОДЕСЬКИЙ ГБІ 16,833; ПІДПРИЄМСТВО ОДЕСЬКОЇ ВИПРАВНОЇ КОЛОНІЇ (№14) 424,995; РЕНЕСАНС УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ ТОВ 138,372; СВІТЛИЙ 11 ОСББ 20,227; Сімекс ОСББ 53,246; Содружество ОСББ 3,090; ТЕХНІЧНЕ ОБ`ЄДНАННЯ "ДЮК" ТОВ 17,486; ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ТОВ 0,054; Фаворит ЖКОК ТОВ 84,010; Французький 35 ОСББ 21,555; ХВУЖКГ 141,231; Цементник ЖО ОК 6,702; ШОТА ОСББ 42,427; ЮВІЛЕЙНИЙ-28 ОСББ 64,335; Виробничо-комерційна фірма "ЕльМар" ТОВ 2,374; ДВЖПП 3,380; Мрія ОСББ Іллічівка 7,890; РЕАЛ-ГРУПП ТОВ 37,862; РЕНІЙСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТДП 7,953; РФ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"/Виробничий підрозділ "Котовськє РФ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"/Виробничий підрозділ "Одеське 6 РФ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"/Виробничий підрозділ "Одеський 149,569/ 13,963/ 23,250; КАДОРТОВ 49,708; ЛІБЕРТІ Л ТОВ 44,249; Маскарад ОСББ 15,328; ФІРМА "АБС" У ФОРМІ ТОВ 2,664; ДОВЖЕНКА 2 ОСББ 24,394.

АТ "УКРТРАНСГАЗ" представлено звіт ПАТ «ОДЕСАГАЗ» про фактичні обсяги розподіленого природного газу через мережі "УКРТРАНСГАЗ" по постачальниках за січень 2016 року, відповідно до якого підтверджений обсяг номінацій складає 216748,461 тис.куб.м, а фактичний обсяг за місяць 288933,079 тис.куб.м.

АТ "УКРТРАНСГАЗ" представлено перелік (станом на 27.01.2016) енергоємних підприємств та підприємств, які одержують газ по мережам Позивача, замовник послуг транспортування Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», з 01.01.2016 по 31.01.2016, відповідно до якого в Одеській області спожито 6788,00 тис.куб.м.

АТ "УКРТРАНСГАЗ" представлено плановий перелік розподілу природного газу підприємствам теплоенергетики на виробництво теплової енергії по прямим договорами з Національною акціонерною компанією «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (замовник послуг транспортування Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ») за період з 20.01.2016 по 31.01.2016, відповідно до якого в Одеській області спожито 28906,00 тис.куб.м.

АТ "УКРТРАНСГАЗ" представлено реєстр (за підписом виконавчого директора ПАТ «ОДЕСАГАЗ») обсягів газу, що були використані споживачами по договорам з Національною акціонерною компанією «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у січні 2016 року, за яким КЕВ м. Одеса спожито 49,455 тис.куб.м без підтвердженої номінації.

Рішенням Господарського суду Одеської області, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду, у справі № 916/2421/19 встановлено наступне:

«Зі звіту про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам у січні 2016р., який складено ПАТ „Одесагаз, вбачається, що АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України у січні 2016р. мало підтверджений обсяг номінацій на розподіл природного газу. З реєстру обсягу газу, що були використані споживачами по договорам з АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України у січні 2016р. вбачається, що обсяг спожитого КЕВ м. Одеса газу згідно алокації складає 49,455 тис. куб. метрів.

Господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір постачання природного газу, укладений між КЕВ м. Одеса та постачальником природного газу на підтвердження наявності у відповідача права на відібрання із газотранспортної системи природного газу у січні 2016р., що є порушенням вимог Закону України „Про ринок природного газу та Правил постачання природного газу, якими визначено, що обов`язковою умовою для споживання природного газу є наявність укладеного договору постачання природного газу.

З огляду на викладене вище, господарський суд дійшов висновку, що КЕВ м. Одеса здійснювало споживання природного газу у січні 2016р. із порушенням вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи відсутність в матеріалах справи договору постачання природного газу, який повинен бути правовою підставою для споживання природного газу, господарський суд доходить висновку про здійснення відповідачем несанкціонованого відбору природного газу, що є порушенням Закону України „Про ринок природного газу та Кодексу газотранспортної системи. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про доведеність АТ „Укртрансгаз факту неправомірного споживання з боку КЕВ м. Одеса природного газу у обсязі 49,455 тис. куб. метрів.

Господарський суд зазначає, що АТ „Укртрансгаз в силу приписів Закону України „Про ринок природного газу є суб`єктом ринку природного газу, а саме Оператором газотранспортної системи, на якого покладено обов`язок здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.» (Відповідна інформація відображена в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

26 жовтня 2021 року АТ "УКРТРАНСГАЗ" звернулось до КЕВ м. Одеса з листом, в якому посилається на набрання 29.08.2021 чинності Закону України від 14.07.2021 № 1639-ІХ, який передбачає, що у випадку, якщо продовж 1 грудня 2015 року 31 грудня 2019 року здійснювся відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій, відповідні особи за наведеним у законі переліком, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Зазначає, що КЕВ м. Одеса має заборгованість за відібраний без номінацій та без постачальника природний газ обсягом 49,455 тис.куб.м.

Пропонує укласти відповідний договір про організацію взаєморозрахунків.

02 червня 2023 року АТ "УКРТРАНСГАЗ" звернулось до КЕВ м. Одеса з листом, в якому посилається на приписи частини 2 статті 8 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VII, повідомляє про необхідність компенсації відібраного без номінацій обсягу природного газу та вартості послуг транспортування, у зв`язку із відсутністю відповідних оплат за відібраний без номінацій у січні 2016 року природний газ обсягом 49,455 тис.куб.м.

Пред`являючи позовну заяву до господарського суду АТ "УКРТРАНСГАЗ" просить стягнути з Одеського КЕУ 75274,58 грн заборгованості, з яких 52543,08 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 2333,97 грн 3% річних та 6921,03 грн інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 11898,72 грн компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 482,96 грн 3% річних та 1094,82 грн інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року.

При цьому, АТ "УКРТРАНСГАЗ" просить стягнути заборгованість станом на 08.10.2024 (52543,08 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, строк оплати за який настав впродовж 01.10.2021 01.10.2024 та 11898,72 грн компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, строк оплати за які настав впродовж 01.09.2022 01.10.2024).

Фактичними підставами звернення із позовом до суду визначено те, що впродовж січня 2016 року Одеським КЕУ здійснено відбір природного газу загальним обсягом 49,455 тис.куб.м. без номінацій (за відсутності укладеного договору із відповідним постачальником), що встановлено рішенням у справі № 916/2421/19.

У той же час, законодавцем у Законі України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, передбачено, що у випадку, якщо продовж 1 грудня 2015 року 31 грудня 2019 року здійснювся відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій, відповідні особи за наведеним у законі переліком, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Поряд із цим, законодавцем у Законі України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-IX дополено частину 2 статті 8 Закону України 03.11.2016 № 1730-VIII зобов`язанням компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Однак, всупереч наведеного, Одеським КЕУ обов`язку із здійснення щомісячних компенсацій (оплат) своєчасно та остаточно не виконано, так само як і оплат вартості послуг з транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Пред`являючи відзив на позовну заяву Одеське КЕУ просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачає включення підприємства до відповідного реєстру, до якого Відповідача не включено; зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII внесено Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ, у той же час, в силу приписів статті 58 Конституції України закони не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовуються відповідальність особи; те, що відбір природного газу відбувся у січні 2016 року, відтак сплив строк позовної давності для стягнення заборгованості; те, що АТ "УКРТРАНСГАЗ" як оператор газотранспортної системи не підтверджено належними доказами факт відбору природного газу без номінацій та договірних відносин із постачальником, адже не ним не надсилались листи повідомлення-вимоги про самостійне припинення споживання природного газу Відповідачем; те, що Одеським КЕУ здійснено оплату вартості спожитого у січні 2016 року природного газу АТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»; те, що Одеське КЕУ є військовою державною установою, яка фінансується виключно з Державного бюджету України, а відтак нарахування штрафних санкцій призводить до збитків оборонного бюджету України.

Пред`являючи відповідь на відзив АТ "УКРТРАНСГАЗ" зазначає, що Одеським КЕУ не представлено доказів в підтвердження факту подання постачальником номінацій на поставку природного газу у січні 2016 року, як і доказів оплати за поставлений протягом спірного періоду природний газ, відтак на спірні правовідносини розповсюджуються приписи Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII (із змінами внесеними Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ). Наводить судову практику застосування приписів Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII (із змінами внесеними Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ) в контексті спірних правовідносин. Заперечує проти застосування позовної давності, посилаючись на те, що обов`язок здійснення відповідної компенсації виник у Відповідача з 01.10.2021 (набрання чинності Закону України від 14.07.2021 № 1639-ІХ).

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Приписами пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 28.02.2013 № 211 видано Публічному акціонерному товариству "УКРТРАНСГАЗ" (Код ) ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами на території України строком дії п`ять років.

Відтак, господарський суд доходить до висновку, що АТ "УКРТРАНСГАЗ" (Код ), яке виступає Позивачем у справі, провадило господарську діяльність з транспортування природного газу після отримання відповідної ліцензії, тобто було оператором газотранспортної системи у період виникнення спірних правовідносин.

Приписи пункту 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачають, що споживач фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Поряд із цим пункт 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначає, що захищені споживачі побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Предметом спору у судовій справі є як стягнення вартості спожитого у січні 2016 року природного газу, так і стягнення вартості наданих послуг з транспортування.

Господарський суд зазначає, що відповідно до відображеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації, юридична особа із Кодом станом на січень 2016 року мала назву Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса, у той же час, станом на теперішній час має назву Одеське квартирно-експлуатаційне управління.

Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (надалі Положення), пунктом 1.1 якого передбачено, що організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі квартирно-експлуатаційне забезпечення) це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Комунальні споруди у розумінні Положення стаціонарні електростанції та трансформаторні підстанції (крім тих, що розташовані у службово-технічній забудові при аеродромах та технічних позиціях зенітних ракетних та радіотехнічних військ), водоканалізаційні установки (насосні станції, станції перекачки, очисні споруди водопостачання та каналізації, водозабірні споруди, артезіанські свердловини, водонапірні башти, споруди-резервуари для зберігання води під землею), котельні установки, теплові пункти (крім тих, що розташовані у службово-технічній забудові при аеродромах та технічних позиціях зенітних ракетних та радіотехнічних військ) (пункт 1.2 Положення).

Утримання комплекс заходів, спрямованих на забезпечення експлуатації, ремонту фондів і території військового містечка відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (пункт 1.2 Положення).

Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)) (пункт 2.1 Положення).

КЕУ є територіальним органом військового управління ЗС України і призначене для реалізації у військах (силах), дислокованих у межах відповідальності територіального квартирно-експлуатаційного управління, державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ (сил) у стані високої бойової та мобілізаційної готовності (пункт 2.3).

КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону (пункт 2.4).

Завданням утримання та експлуатації казарменого фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, територій військових містечок є тривале, не менше встановлених строків служби, збереження їх у справному стані для нормального розміщення, забезпечення бойової підготовки і культурно-побутових потреб особового складу, зберігання техніки та майна військових частин (пункт 6.1 Положення).

Утримання та експлуатація казарменого фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, територій військових містечок здійснюються працівниками КЕВ (КЕЧ) та військових частин за штатними розписами в межах ліміту чисельності та коштів, що виділяються на ці цілі (пункт 6.3 Положення).

Технічний нагляд та технічне обслуговування, капітальний і поточний ремонт газопроводів, газових приладів і споруд виконуються згідно з Правилами безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01 жовтня 1997 року № 254, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 травня 1998 року за № 318/2758 (пункт 6.10).

Консервація котлів та обладнання котельних проводиться згідно з інструкціями заводу-виробника. У разі консервації будівель і споруд узимку всі внутрішні мережі та обладнання (водопровід, центральне опалення, каналізація, різні резервуари тощо) повинні бути повністю звільнені від води, а влітку з метою уникнення корозії трубопроводів системи водопостачання та центрального опалення заповнюються водою (пункт 6.18).

КЕВ (КЕЧ) забезпечують в опалювальний період безперервну роботу систем центрального опалення казарменого фонду військових містечок (пункт 6.21).

У кожній котельні ведеться експлуатаційна документація. Начальник теплового господарства КЕВ (КЕЧ) та начальник КЕС військової частини, інженерно-технічні працівники постачального КЕВ (КЕЧ) зобов`язані систематично перевіряти правильність ведення експлуатаційної документації котельні (пункт 6.25).

Положеннями статті 1 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, наступне:

постачання теплової енергії (теплопостачання) господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу

теплогенеруюча організація суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд доходить до висновку, що Відповідач є юридичною особою, яка отримує природний газ з метою використання для власних потреб та надає важливі суспільні послуги в частині забезпечення в опалювальний період безперервної роботи систем центрального опалення казарменого фонду військових містечок, тобто є захищеним споживачем у відповідності до пункт 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» та теплогенеруючою організацією у відповідності до статті 1 Закону України «Про теплопостачання».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 1064-р «Деякі питання опалювального сезону 2015/16 року» визначено, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2015/16 року Публічному акціонерному товариству НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ НАФТОГАЗ УКРАЇНИ та постачальникам природного газу забезпечити безперебійне постачання природного газу теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для початку та проходження опалювального сезону.

Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758/в редакції чинній станом на січень 2016 року/, передбачено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для релігійних організацій та/або з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно) визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню для всіх інших виробників теплової енергії 1770,74 гривні за 1000 куб. метрів (пункт 16).

Постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17).

Господарський суд зазначає, що Одеським КЕУ в процесі розгляду справи не представлено до матеріалів справи укладеного із постачальником природного газу договору впродовж спірного періоду січня 2016 року.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", ЦК України та ГК України.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Поряд із цим, як зазначалось, рішенням Господарського суду Одеської області та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2421/19 встановлено «…враховуючи відсутність в матеріалах справи договору постачання природного газу, який повинен бути правовою підставою для споживання природного газу, господарський суд доходить висновку про здійснення відповідачем несанкціонованого відбору природного газу, що є порушенням Закону України „Про ринок природного газу та Кодексу газотранспортної системи. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про доведеність АТ „Укртрансгаз факту неправомірного споживання з боку КЕВ м. Одеса природного газу у обсязі 49,455 тис. куб. метрів.

З огляду на викладене вище, господарський суд дійшов висновку, що КЕВ м. Одеса здійснювало споживання природного газу у січні 2016 року із порушенням вимог чинного законодавства».

У відзиві Одеське КЕУ зазначає про здійснену оплату вартості спожитого у січні 2016 року природного газу АТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» із посиланням на підписаний акт звірки-взаєморозрахунків.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

В процесі розгляду справи Одеським КЕУ не представлено до матеріалів справи відповідних доказів оплати вартості спожитого у січні 2016 року природного газу обсягом 49,455 тис.куб.м., як і доказів наявності укладеного із АТ «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» акту звірки-взаєморозрахунків за спірний період та/або відповідного договору.

Відтак, в силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України господарський суд доходить до висновку, що у січні 2016 року Відповідачем здійснено несанкціонований відбір природного газу у обсязі 49,455 тис.куб.м.

Статтею 20 Закону України „Про ринок природного газу встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 22 Закону України „Про ринок природного газу з метою виконання функцій, передбачених частиною 1 статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Разом з тим, 30.11.2016 набрав чинності Закон України № 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, згодом 29.08.2021 набрав чинності Закон України № 1639-IX, а також 19.08.2022 набрав чинності Закон України № 2479-IX.

За змістом статті 1 Закону України № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до статті 2 Закону України № 1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Так, Законом України № 1639-IX внесені численні зміни до Закону України № 1730-VIII зокрема, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції та доповнено статтю 8 частиною 2.

В свою чергу, Законом України № 2479-IX як і Законом України № 1639-IX внесені численні зміни до Закону № 1730-VIII зокрема, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 та статті 8 (частини 2) в новій редакції.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII у редакції Закону України № 1639-ІХ, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII у редакції Закону України № 2479-IX, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів

Аналіз наведених приписів Закону України № 1730-VIII дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень статті 8 цього Закону є: 1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно; 2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів; 3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019; 4) строк оплати настав з 01.10.2021.

Близький за змістом висновок, викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22.

Як зазначалось, Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758/в редакції чинній станом на січень 2016 року/, передбачено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для релігійних організацій та/або з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно) визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню для всіх інших виробників теплової енергії 1770,74 гривні за 1000 куб. метрів (пункт 16).

Поряд із цим, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2015 № 3159/в редакції чинній станом на січень 2016 року/, встановлено тарифи на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств, а саме ПАТ "Одесагаз" (Одеська область) 401,00 грн за 1000 куб.м.

Як встановлено в процесі розгляду справи, відбір природного газу Відповідачем відбувся без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо спожитого у січні 2016 року обсягом 49,455 тис.куб.м; у представленому реєстрі теплопостачальних підприємств з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у січні 2016 року відсутні відомості про споживача/покупця Відповідача; відповідно до реєстру (за підписом виконавчого директора ПАТ «ОДЕСАГАЗ») обсягів газу, що були використані споживачами по договорам з Національною акціонерною компанією «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у січні 2016 року КЕВ м. Одеса спожито 49,455 тис.куб.м без підтвердженої номінації, що також встановлено рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2421/19; відсутні докази оплати Відповідачем вартості відібраного без номінацій природного газу ні на користь ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", ані на користь АТ "УКРТРАНСГАЗ".

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина ж 3 статті 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В свою чергу, стаття 4 ЦК України передбачає, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Суд виходить з того, що закріплений у статті 58 Конституції України принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі "lex ad praeterian non valet" полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії норм цивільного/господарського законодавства: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Таким чином, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правовим актом, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися 1) негайно (безпосередня дія); 2) шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма); 3) шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Під зворотною (ретроактивною) дією акта цивільного/господарського законодавства розуміється поширення його дії на відносини, що виникли до набрання ним чинності.

Системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії норм цивільного/господарського законодавства: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства.

Положення частини 1 статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватися на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Отже, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Закріплення названого принципу є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 у справі № 1-зп).

Водночас цивільне/господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою, але виключно тоді, коли зворотна дія цих актів, по-перше, встановлена в них самих, а по-друге, якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, вираженому в статті 58 Конституції України щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта) під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд також враховує, що за вимогами частини 1 статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином у контексті спірних правовідносин суд зазначає про те, що внесення змін до законодавства шляхом його доповнення щодо особливостей врегулювання відносин підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) на ринку природного газу, свідчить про те, що по-перше, такі зміни поширюються на правовідносини, що виникли з 01.12.2015 по 31.12.2019, тобто підлягають обов`язковому застосуванню виключно до правовідносин які виникли до набрання ними законної сили; по-друге, що до їх запровадження, ці відносини не були врегульовані таким чином.

Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Близький за змістом висновок, викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22.

Отже, виходячи із загально-дозвільного принципу, який закріплений у частині 1 статті 19 Конституції України, господарський суд доходить до висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII у редакції Закону України № 1639-ІХ та Закону України № 2479-IX, що відповідає принципу справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У контексті спірних правовідносин та з урахуванням встановлених обставин, суд також зазначає, що згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 цієї статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Такі засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось, АТ "УКРТРАНСГАЗ" просить стягнути з Одеського КЕУ заборгованість станом на 08.10.2024, а саме 52543,08 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, строк оплати за який настав впродовж 01.10.2021 01.10.2024 та 11898,72 грн компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, строк оплати за які настав впродовж 01.09.2022 01.10.2024.

Таким чином, загальний розмір компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року (за 72 місяці) становить 105086,34 грн (49,455 тис.куб.м*1770,74 грн регульована ціна за природний газ впродовж січня 2016 року за дослідженою в рішенні постановою КМУ*ПДВ), а місячний платіж становить 1459,53 грн (105086,34 грн/72), строк оплати починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами.

Загальний розмір компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року (72 місяця) становить 23797,75 грн (49,455 тис.куб.м*401,00 грн регульована ціна за транспортування природного газу в межах Одеської області*ПДВ), а місячний платіж становить 330,52 грн, строк оплати починаючи з 01.09.2022, щомісяця рівними частинами.

Перевіривши заявлені АТ "УКРТРАНСГАЗ" розрахунки складових заявлених до стягнення 52543,08 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року (завлений період прострочення за представленим розрахунком 01.11.2021 01.10.2024) та 11898,72 грн компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року (завлений період прострочення за представленим розрахунком 01.09.2022 01.10.2024), господарський суд погоджується із ними, оскільки останні виконано у відповідності до приписів та методології законодавства України.

Разом з цим частина 2 статті 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

Ознайомившись із представленими АТ "УКРТРАНСГАЗ" розрахунками 3% річних та інфляційних нарахувань, господарський суд погоджується із ними, оскільки останні виконано у відповідності до приписів та методології законодавства України.

Відтак, стягненню з Одеського КЕУ на користь АТ "УКРТРАНСГАЗ" підлягає 75274,58 грн заборгованості, з яких 52543,08 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 2333,97 грн 3% річних та 6921,03 грн інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 11898,72 грн компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 482,96 грн 3% річних та 1094,82 грн інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності, в обґрунтування чого зазначає, що у позовній заяві Позивач стверджує, що Відповідачем у січні 2016 року, нібито безпідставно набуто природний газ, таким чином, на думку Відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення вимог до відповідача про стягнення заборгованості.

Позивач, у свою чергу, вказує, що право вимагати сплатити компенсацію за використаний природний газ у спірний період виникло у нього саме з 01.10.2021, що свідчить про відсутність підстав, для застосування позовної давності у даній справі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Згідно із частиною 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц та міститься у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2018 у справі № 910/7394/17, від 14.08.2018 у справі № 9/057-09/6/13, від 18.07.2018 у справі № 910/24346/16, від 17.07.2018 у справі № 910/10056/17 та від 10.07.2018 у справі № 922/1898/17.

Судом встановлено порушення Відповідачем визначених у частині 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII у редакції Закону України № 1639-ІХ та Закону України № 2479-IX строків оплати вартості відібраних без номінацій спірних обсягів природного газу та послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів у січні 2016 року, а отже, встановлено порушення прав Позивача, на захист яких він звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача сум компенсації (основного боргу), 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, з огляду на встановлене порушення і наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, судом здійснено дослідження наявності підстав для застосування позовної давності та наслідків її спливу у спірному випадку щодо стягнення сум компенсації (основного боргу), 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги заявлено позивачем на підставі приписів частини 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII у редакції Закону України № 1639-ІХ та Закону № 2479-IX, з урахуванням яких право вимагати сплати компенсації за використаний природний газ у спірний період виникло у позивача саме з 01.10.2021.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Дана позовна заява подана позивачем до суду 23.10.2024, а отже в межах загального строку позовної давності з урахуванням введеного в країні воєнного стану.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Частиною 3 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, без урахування зменшення розміру неустойки.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,231,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до відповідача: Одеського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення 75274,58 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Одеського квартирно-експлуатаційного управління (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18, Код ) на користь Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, Код ) 75274/сімдесят п`ять тисяч дві сімдесят чотири/грн 58 коп. заборгованості, з яких 52543/п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сорок три/грн 08 коп. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 2333/дві тисячі триста тридцять три/грн 97 коп. 3% річних та 6921/шість тисяч дев`ятсот двадцять одну/грн 03 коп. інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 11898/одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім/грн 72 коп. компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, 482/чотириста вісімдесят дві/грн 96 коп. 3% річних та 1094/одну тисячі дев`яносто чотири/грн 82 коп. інфляційних нарахувань від простроченої компенсації вартості наданих послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року, та 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повний текст складено 16 грудня 2024 р.

Суддя С.Ф. Гут