ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 Справа № 917/1084/24

за позовною заявою Комунального підприємства Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (, вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600)

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго (, адреса вул. Польська, 2а, м.Полтава, 36008)

про стягнення 74172119.71 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

Комунальне підприємство Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про стягнення 74172119.71 грн. заборгованості за надані послуги з транспортування теплової енергії за договором №3828 від 15.01.2024, у тому числі: 72 877 398,53 грн. - основна заборгованість, 706434,32 грн - 3% річних; 588286,86 грн. індекс інфляції.

Ухвалою від 10.07.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 27.08.2024 о 09:30.

23.07.24 від відповідача надійшов відзив на позов.

30.07.24 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Судове засідання у справі, призначене на 27.08.2024, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Киричука О.А. у відпустці.

Ухвалою від 29.08.2024р. суд постановив призначити підготовче засідання на 10.09.2024 р.

У підготовчому засіданні, 10.09.2024р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 10.09.2024 р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1084/24, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 03.10.2024.

03.10.24 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Так, у поданій заяві позивач вказує, що за період перебування справа на розгляді в суді, Відповідачем було частково здійснено оплату за договором на транспортування теплової енергії №3228 від 15.01.2024 року у загальному розмірі 5 500 000,00 грн., а саме:

11.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем - 1 500 000,00 грн., згідно платіжної інструкції №10/09/2024№167578819_00000/44е862ba-f904-4133ac5e- 7f219494cb03;

17.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем 294 534,49 грн., згідно платіжної інструкції №16/09/2024№167578860_00000/55e0a930-d1b0-45b8-94e3- b63aaea722fb;

17.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем -1 705 465,51 грн., згідно платіжної інструкції №16/09/2024№167578859_00000/05f15a59-bcbb-437d-81d1- 10;

26.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем 2 000 000,00 грн., згідно платіжної інструкції №25/09/2024№167578911_00000/b3d1cc41-9733-443a-b8c4-3d319dade984.

Суд враховує, що згідно п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, ухвалою від 10.09.2024 р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1084/24. Тобто заява про зменшення позовних вимог подана позивачем з порушенням строків, встановлених нормами ГПК України для подання такої заяви. Вказане унеможливлює суд прийняти заяву до розгляду. Розгляд справи здійснюється щодо вимог, викладених позивачем у позові, а саме: про стягнення 74172119.71 грн. заборгованості за надані послуги з транспортування теплової енергії за договором №3828 від 15.01.2024, у тому числі: 72 877 398,53 грн. - основна заборгованість, 706434,32 грн - 3% річних; 588286,86 грн. індекс інфляції.

Ухвалою від 03.10.2024 р. суд постановив відкласти розгляд справи на 24.10.24.

Ухвалою від 24.10.2024 р. суд постановив відкласти розгляд справи на 05.11.24.

01.11.24 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Згідно прохальної частини поданого клопотання відповідач просить суд:

1. Визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання клопотання про закриття провадження з додатками (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі 440/1213/23, лист від 10.10.2024 року №29-17/5128, вимога від 28.10.2024 року №29-17/5301, заява про припинення зобов`язання зустрічних однорідних вимог від 30.10.2024 року №29-17/5331, платіжні інструкції від 11.09.2024 року на суму 1 500 000,00 грн., 17.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн.. 26.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 23.10.2024 року на суму 3 500 000,00 грн.).

2. Поновити строк на подання клопотання про закриття провадження з додатками.

3. Прийняти до розгляду клопотання про закриття провадження з додатками.

4. Приєднати до матеріалів справи докази, а саме постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі 440/1213/23, лист від 10.10.2024 року №29-17/5128, вимогу від 28.10.2024 року №29-17/5301, заяву про припинення зобов`язання зустрічних однорідних вимог від 30.10.2024 року №29-17/5331, платіжні інструкції від 11.09.2024 року на суму 1 500 000,00 грн., 17.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн.. 26.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 23.10.2024 року на суму 3 500 000,00 грн.) та прийняти їх до уваги під час розгляду справи.

5. Закрити провадження у справі №917/1084/24 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

04.11.24 від позивача надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

Також, 04.11.24 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів в підтвердження обставин, викладених у запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 05.11.24 суд оголосив перерву до 03.12.24.

У судовому засіданні 03.12.24 суд розглянув клопотання відповідача та позивача та дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача в частині визнання поважними причини пропуску процесуального строку на подання клопотання про закриття провадження з додатками (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі 440/1213/23, лист від 10.10.2024 року №29-17/5128, вимога від 28.10.2024 року №29-17/5301, заява про припинення зобов`язання зустрічних однорідних вимог від 30.10.2024 року №29-17/5331, платіжні інструкції від 11.09.2024 року на суму 1 500 000,00 грн., 17.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн.. 26.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 23.10.2024 року на суму 3 500 000,00 грн.); поновлення строку на подання клопотання про закриття провадження з додатками; прийняття до розгляду клопотання про закриття провадження з додатками; приєднання до матеріалів справи доказів, а саме постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі 440/1213/23, лист від 10.10.2024 року №29-17/5128, вимогу від 28.10.2024 року №29-17/5301, заяву про припинення зобов`язання зустрічних однорідних вимог від 30.10.2024 року №29-17/5331, платіжні інструкції від 11.09.2024 року на суму 1 500 000,00 грн., 17.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 26.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 23.10.2024 року на суму 3 500 000,00 грн.). Крім того, суд задовольнив клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі - суд відмовив у його задоволенні (обгрунтування буде наведено у мотивувальній частині рішення).

В судовому засіданні 03.12.24 суд заслухав вступне слово представників позивача стосовно вимог заявленого позову та відповідача стосовно заперечень проти позову, з`ясував обставини справи та дослідив докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.12.24 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

15.01.2024 року між комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (надалі по тексту - Теплоенерго або Сторона-2) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго (надалі по тексту - ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго або Сторона -1) укладено договір на транспортування теплової енергії №3828 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 9.6. Договору сторони передбачили, що Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками і діє до 30.09.2024. Умови Договору розповсюджують свою дію на взаємовідносини, що склалися між Сторонами з 01.10.2023. У випадку, припинення обов`язків Сторони - 1 як виконавця послуг та постачальника теплової енергії споживачам міста Кременчука, договір втрачає свою чинність.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.10.2022 № 1508 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцька ТЕЦ.

Станом на липень місяць 2024 року вказане Рішення не скасовано, не втратило свою чинність, а ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго продовжує свою господарську діяльність із забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів на території м. Полтави та окремих районів Полтавської області, в тому числі м. Кременчук та Кременчуцького району.

Відповідно до Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 № 2633-ІУ (далі -Закон № 2633) ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго є теплопостачальною, теплогенеруючою та теплотранспортуючою організацією.

Надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в м. Кременчук здійснюється за допомогою мереж КП Теплоенерго, що і стало підставою укладення вказаного Договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору Сторона - 2 (Позивач) зобов`язується надати Стороні 1(Відповідач) послуги з транспортування теплової енергії, виробленої на ВП Кременчуцька ТЕЦ, розподільчими тепловими мережами Сторони 2 до об`єктів теплоспоживання. Сторона - 1 зобов`язується оплатити надані послуги з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Пунктом 2.5 Договору сторони визначили, що обсяги протранспортованої теплової енергії визначаються на підставі акту реалізованої теплової енергії за категоріями споживачів (Додаток № 2) за даними електронного реєстру (Додаток № 1).

У відповідності до п.3.2. Договору, обов`язок надання даних реалізованої теплової енергії за категоріями споживачів покладається саме на Відповідача.

Згідно пункту 3.2 Договору, Сторона - 1 до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Стороні 2 акти обсягів реалізованої теплової енергії по категоріям споживачів (Додаток № 2 до договору), приєднаних до розподільчих теплових мереж, за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Сторони - 1 у 2-х екземплярах.

Відповідно до п.3.1 Договору сторони передбачили, що надані послуги з транспортування теплової енергії розподільчими тепловими мережами оформлюються Сторонами актами наданих послуг з транспортування теплової енергії (далі - Акти наданих послуг).

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що вартість послуг Сторони - 2 з транспортування теплової енергії Сторони - 1 визначається на основі визначених в Акті наданих послуг (додаток № 3 до цього Договору).

Сторона - 2 до 11 (одинадцятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Стороні -1 Акти наданих послуг.

Сторона - 1 протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання Актів наданих послуг зобов`язується повернути Стороні - 2 один примірник, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Сторони -1 або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання Актів наданих послуг, розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

Акт наданих послуг є підставою для проведення взаєморозрахунків між Сторонами (п.3 .5 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розрахунок за надані Стороною - 2 послуги з транспортування теплової енергії Стороні - 1 здійснює до 17 числа місяця, наступного за звітним, на підставі виставленого рахунку, який Сторона - 2 надає до 11 числа місяця, наступного за звітним. У разі, коли останній день оплати припадає на святковий чи вихідний день, Сторона -1 здійснює оплату в перший робочий день, що настає за святковим (пункт 4.3. Договору).

На виконання умов Договору між Стороною -2 (Позивач) та Стороною -1 (Відповідач) були підписані Акти наданих послуг з транспортування теплової енергії за період січень березень 2024 року, зокрема:

- 31 січня 2024 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого було транспортовано теплову енергію в січні 2024 за договором №3828 від 15.01.2024 в обсязі 79663,99193 Гкал з ЦТП та 231,46415 Гкал без ЦТП та ІТП на загальну суму 32 201 039,58 (тридцять два мільйони двісті одна тисяча тридцять дев`ять гривень 58 копійок) з ПДВ. На підставі вказаного акту, Сторона -2 (Позивач) виставив Стороні -1 (Відповідачу) рахунок № 37 від 31.01.2024 року на суму 32 201 039,58 (тридцять два мільйони двісті одна тисяча тридцять дев`ять гривень 58 копійок) з ПДВ.

- 29 лютого 2024 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії згідно якого було транспортовано теплову енергію в лютому 2024 в обсязі 66019,30032 Гкал з ЦТП та 215,05672 Гкал без ЦТП та ІПТ, на загальну суму 26689569,60 грн. з ПДВ. На підставі вказаного акту Позивачем було виставленого рахунку №63 від 29 лютого 2024 року за лютий 2024 для оплати на суму 26 689 569,60 (двадцять шість мільйони шістсот вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 60 копійок) грн. з ПДВ.

- 31 березня 2024 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого Позивачем було транспортовано теплову енергію Відповідача в березні 2024 в обсязі 61317,48379 Гкал з ЦТП та 187,81899 Гкал без ЦТП та ІПТ, на загальну суму 24 786 789,35 грн.з ПДВ. На підставі вказаного акту Позивачем було виставленого рахунку № 97 від 31 березня 2024 року за березень 2024 для оплати на загальну суму 24 786 789,35 грн. (двадцять чотири мільйони сімсот вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 35 копійок ) з ПДВ.

Позивач вказує, що відповідачем було проведено часткову оплату рахунку № 37 від 31.01.2024 року на суму 32 201 039,58 (тридцять два мільйони двісті одна тисяча тридцять дев`ять гривень 58 копійок) з ПДВ в загальній сумі 10 800 000,00 (десять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 копійок), згідно наступних платіжних інструкцій: платіжна інструкція від 23.04.2024 року на сумі 1 500 000,00 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 30.04.2024 року на сумі 1 200 000,00 грн (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 07.05.2024 року на сумі 2 000 000,00 грн (два мільйони гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 07.05.2024 року на сумі 2 000 000,00 грн (два мільйони гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 16.05.2024 року на сумі 2 000 000,00 грн (два мільйони гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 18.05.2024 рокуна сумі 500 000 грн(п`ятсот тисяч гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 23.05.2024 року на сумі 2 600 000,00 (два мільйони шістсот гривень 00 копійок); платіжна інструкція від 24.05.2024 року на сумі 1 000 000,00 (один мільйон гривень 00 копійок). Тобто, залишок несплаченої суми заборгованості згідно виставленого рахунку № 37 від 31.01.2024 року складає 21 401 039, 58 грн.

Щодо рахунку №63 від 29 лютого 2024 року за лютий 2024 для оплати на суму 26 689 569,60 (двадцять шість мільйони шістсот вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 60 копійок) грн. з ПДВ та рахунку № 97 від 31 березня 2024 року за березень 2024 для оплати на загальну суму 24 786 789,35 грн., за твердженням позивача, вони Відповідачем залишені без оплати.

Відповідно до розділу 6 Обов`язки та відповідальність Сторін договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Підпунктом 6.2.1 та 6.2.2 пункту 6.2 Договору встановлено, що Сторона -1 (Відповідач) зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами, наданих Стороною -2 Стороні 1.

В результаті порушення Відповідачем умов Договору, за розрахунком позивача, у Відповідача станом на дату звернення до суду, виникла заборгованість перед Позивачем за надану послугу з транспортування теплової енергії за січень 2024, лютий 2024 та березень 2024 року в загальній сумі 72 877 398,53 грн (сімдесят два мільйони вісімсот сімдесят сім тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 53 копійок).

Вказаний розмір заборгованості позивач просив стягнути при зверненні до суду з позовом.

Крім того, керуючись приписами ст. 625 ЦК України, Позивач нарахував Відповідачу 3% річних за порушення грошового зобов`язання за Договором в загальній сумі (по актам наданих послуг з транспортування теплової енергії за період з січняберезня 2024) на суму боргу 706 434,32 грн. та інфляційне збільшення боргу (індекс інфляції) в загальній сумі (по актам наданих послуг з транспортування теплової енергії за період з січняберезня 2024) 588 286,86 грн.

При розгляді справи позивач повідомив суд, що за період перебування справа на розгляді в суді, Відповідачем було частково здійснено оплату за договором на транспортування теплової енергії №3228 від 15.01.2024 року у загальному розмірі 5 500 000,00 грн., а саме:

11.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем - 1 500 000,00 грн., згідно платіжної інструкції №10/09/2024№167578819_00000/44е862ba-f904-4133ac5e- 7f219494cb03;

17.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем 294 534,49 грн., згідно платіжної інструкції №16/09/2024№167578860_00000/55e0a930-d1b0-45b8-94e3- b63aaea722fb;

17.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем -1 705 465,51 грн., згідно платіжної інструкції №16/09/2024№167578859_00000/05f15a59-bcbb-437d-81d1- 10;

26.09.2024 на рахунок Позивача було перераховано Відповідачем 2 000 000,00 грн., згідно платіжної інструкції №25/09/2024№167578911_00000/b3d1cc41-9733-443a-b8c4-3d319dade984.

Таким чином, станом на дату ухвалення рішення позивач підтримав вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором на транспортування теплової енергії №3228 від 15.01.2024 року у розмірі 67 377 398,53 грн.; 706 434,32 грн - 3% річних; 588 286,86 грн. індекс інфляції, а всього 68 669 119,71 грн.

У відзиві відповідач проти позову заперечив, вказуючи на таке:

- ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго зобов`язано здійснювати постачання теплової енергії споживачам за тарифами, що встановлені Полтавською обласною радою.

- порушення умов договору з боку відповідача обумовлюються насамперед тим, що підприємство вимушено надавати послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам категорії населення, а це 90% споживачів підприємства, за тарифом, який був встановлений ще у 2021 році, тобто економічно не обґрунтованим, таким, що не відшкодовує витрат, зокрема на транспортування теплової енергії.

- з огляду на специфіку правовідносин між сторонами та зобов`язання відповідача надавати послуги з постачання теплової енергії перед кінцевими споживачами, вини відповідача у прострочені виконання зобов`язань за Договором не має. А тому, у спірний період відповідач мав можливість проводити тільки часткову оплату спожитих послуг транспортування теплової енергії комунальним підприємством Теплоенерго.

- відповідач добросовісно виконує свої зобов`язання за Договором та проводить часткову оплату наданих послуг позивача.

- оскільки послуга транспортування теплової енергії, яка надається на підставі договору, не споживається самим відповідачем, та враховуючи те, що обсяг теплової енергії, що транспортувалась мережами підприємства сторонами не заперечується, то не має правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних та 3% річних.

При вирішенні справи судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

За своєю правовою природою спірний договір на транспортування теплової енергії 3828 від 15.01.2024 є договором надання послуг.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, разом з цим стаття 903 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок з оплати наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до часини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вказує позивач та вбачається з наявних в матеріалах справи доказів відповідач не в повному обсязі розрахувався за надані йому Комунальним підприємством Теплоенерго послуги з транспортування теплової енергії за січень, лютий, березень 2024 за договором на транспортування теплової енергії № №3828 від 15.01.2024, що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним грошового зобов`язання у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України.

Суд врахував, що відповідач не погоджується з позовом, вказуючи, що порушення умов договору з боку відповідача обумовлюються насамперед тим, що підприємство вимушено надавати послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам категорії населення, а це 90% споживачів підприємства, за тарифом, який був встановлений ще у 2021 році, тобто економічно не обґрунтованим, таким, що не відшкодовує витрат, зокрема на транспортування теплової енергії. Тобто, фактично заперечення відповідача зводяться до незгоди з тарифом на транспортування теплової енергії, встановленим органом місцевого самоврядування.

Проте із зазначеними доводами відповідача суд не погоджується, оскільки частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України установлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, звернення відповідача до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та нечинними пунктів 3, 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1976 від 27.12.2022 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в т. ч. на транспортування теплової енергії для ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго з процедурних питань, яким було затверджено тариф, не є підставою для невиконання умов договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань відповідачем щодо оплати за надані послуги з транспортування теплової енергії, тому позовна вимога про стягнення основного боргу за договором на транспортування теплової енергії №3228 від 15.01.2024 року у розмірі 67 377 398,53 грн. грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо іншої частини вимог про стягнення суми основного боргу, суд враховує, що матеріалами справи підтверджено, що після звернення позивачем до суду з позовом відповідачем проведено часткову оплату основного боргу, залишок основного боргу складає 67 377 398,53 грн., вимоги про стягнення якого суд визнав правомірними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За даних обставин, в іншій частині вимог про стягнення суми основного боргу провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд відхиляє його за необґрунтованістю з таких підстав.

Так, відповідач вважає, що у даній справі провадження необхідно закрити, оскільки:

- Полтавським окружним адміністративним судом ухвалене рішення від 21.11.2023 року по справі №440/1213/23, яким визнано протиправними та скасовано пункти 3, 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27 грудня 2022 року №1976 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

- відповідно, застосований Комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області тариф в цілях розрахунку суми вартості послуг з транспортування теплової енергії, нарахованої Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства Полтаватеплоенерго визнаний протиправним та скасований

- сума вартості послуг з транспортування теплової енергії, раніше нарахована за договором від 29.11.2022 №22-11-29/2 Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства Полтаватеплоенерго за опалювальний період 2022-2023 роки в розмірі 99 514 514,91 грн. станом на дату проведення заліку становить 0,00 грн., відповідно, у Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго відсутня заборгованість перед Комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за послугу з транспортування теплової енергії за опалювальний період 2022-2023 роки за договором від 29.11.2022 № 29-11-22/2.

- 28.10.2024 року Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго на адресу Комунального підприємства Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було направлено вимогу №29-17/5301 про повернення Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства Полтаватеплоенерго на рахунок р/р НОМЕР_1 , в АТ Полтава-банк м. Полтава, МФО 331489 суми грошових коштів, сплачену за договором від 29.11.2022 №29-11-22/2 в розмірі 71 133 867,88 грн. (фактично вручена 29.10.2024 року).

- станом на 30.10.2024 року вимога про повернення суми грошових коштів, сплачених за договором від 29.11.2022 №29-11-22/2 в розмірі 71 133 867,88 грн. Комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не виконана, строк виконання по зобов`язанню вважається таким, що настав.

- 30.10.2024 Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго було проведено залік зустрічних однорідних вимог на суму 63 877 398,53 грн., у зв`язку з чим сума основного боргу в розмірі 72 877 398,53 грн, заявленому до стягнення, з урахуванням проведених оплат 11.09.2024 року на суму 1 500 000,00 грн., 17.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн.

- 26.09.2024 року на суму 2 000 000,00 грн., 23.10.2024 року на суму 3 500 000,00 грн. (платіжні інструкції додаються) під час розгляду справи судом в сум в межах справи №917/1084/24 припинила своє існування.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

"Відсутність предмета спору" в контексті вищенаведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, якщо між сторонами у зв`язку з ним не залишилося неврегульованих питань.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

При цьому предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Верховний Суд у своїй постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 провадження № 61-3438сво21) вказує, що прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Заперечуючи проти закриття провадження у справі, позивач звертає увагу суду на такі обставини:

- жодним із судових рішень на яке ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго посилається у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог не встановлено та не випливає жодного боргового зобов`язання КП Теплоенерго перед ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго.

- за час дії Договору на транспортування теплової енергії від 29.11.2022 №22-11-29/2 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго було проведено оплату наданих послуг на загальну суму 71 133 87,88 грн, з якої 19 383 787 грн сплачена на виконання Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 у справі № 917/227/23, яке нескасоване та набрало законної сили.

- факт прийняття рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року по справі №440/1213/23 про визнання протиправним та скасування пункти 3, 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27 грудня 2022 року №1976 не свідчить про відсутність предмету спору, а направлена Відповідачем заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає умовам безспірності, однорідності, та не є зустрічними.

При вирішенні клопотання суд враховує, що для з"ясування підстав для закриття провадження у справі стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з за неналежне виконання грошових зобов`язань, інфляційних втрат і трьох процентів річних є дотримання умов для здійснення зарахування зустрічних вимог з урахуванням наявності відповідної заяви.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 уточнив висновки Верховного Суду щодо застосування норм права (ст.ст. 601, 602 ЦК України) таким чином:

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором;

- за дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;

- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника;

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Отже, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України .

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Таким чином, зобов`язальні правовідносини, як і будь-які інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, яким законом надається значення юридичних фактів.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Водночас однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог.

За даних обставин, на переконання суду, підстави, які зазначені відповідачем у заяві про припинення зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідають умовам, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.

Так, суд погоджується з твердженням позивача, що жодним із судових рішень на яке ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго посилається у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог не встановлено та не випливає жодного грошового зобов`язання КП Теплоенерго перед ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго. За час дії Договору на транспортування теплової енергії від 29.11.2022 №22-11-29/2 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго було проведено оплату наданих послуг на загальну суму 71 133 87,88 грн, з якої 19 383 787 грн сплачена на виконання Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 у справі № 917/227/23, яке нескасоване та набрало законної сили.

Суд приймає до уваги, що сам по собі факт направлення відповідачем вимоги 28.10.24 р. № 29-17/5301 про повернення грошових коштів в розмірі 71133867, 88 грн., сплачених за договором від 29.11.2022 № 29-11-22/2 з огляду на прийняття судового рішення по справі №440/1213/23 про визнання протиправним та скасування пунктів 3, 7 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27 грудня 2022 року №1976 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для відповідної категорії споживачів, що надаються комунальним підприємством Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не вказує на виникнення грошових зобов`язань у позивача, в зв`язку з чим твердження відповідача про здійснення зарахування зустрічних вимог є помилковими.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем підстави для закриття провадження у справі не вказують на відсутність предмета спору, а отже клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача 3% річних за порушення грошового зобов`язання за Договором в загальній сумі (по актам наданих послуг з транспортування теплової енергії за період з січняберезня 2024) 706 434,32 грн. та інфляційне збільшення боргу (індекс інфляції) в загальній сумі (по актам наданих послуг з транспортування теплової енергії за період з січняберезня 2024) 588 286,86 грн.

Згідно розрахунку 3% річних позивач нарахував за загальний період з 19.02.24 по 03.07.24 (з урахуванням дати виникнення прострочення зобов`язання по кожному акту окремо) та інфляційне збільшення боргу за загальний період з березня 2024 року по травень 2024 року.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних від простроченої суми, а також розрахунок інфляційних втрат, і встановив, що обчислення виконано арифметично правильно, згідно з приписами законодавства, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково в частині вимог про стягнення 67377398,53 грн. заборгованості, 706434,32 грн. 3 % річних, 588286,86 грн. інфляційних нарахувань, в іншій частині позову провадження у справі підлягають закриттю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, судові витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 784971,09 грн.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго (, адреса вул. Польська, 2а, м.Полтава, 36008) на користь Комунального підприємства Теплоенерго Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (, вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 398,53 грн. заборгованості, 706434,32 грн. 3 % річних, 588286,86 грн. інфляційних нарахувань, 784971,09 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову провадження у справі закрити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.12.24 р.

Суддя Киричук О.А.