ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2024 р. Справа№ 910/18070/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від позивача: Усачук О.І. згідно ордера

відповідач: Кушнірук Ю.І. особисто

від відповідача: Григоришен О.О. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року

у справі №910/18070/23 (суддя Котков О.В.)

за позовом Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS)

до Фізичної особи-підприємця Кушнірук Юрія Івановича

про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Кушнірука Ю.І. про стягнення збитків у розмірі 74 916 Євро.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов п.4.2.2. укладеного з позивачем договору №IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації від 01.01.2021 року, чим завдано позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди, які позивач міг отримати, якщо відповідач виконував би обов`язки за договором.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на відсутність в діях відповідача складових елементів цивільного правопорушення, а саме, вини та протиправної поведінки як обов`язкових елементів, необхідних для настання цивільно-правової відповідальності, а також відсутність належних та допустимих доказів завдання позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди та реальної можливості одержати заявлені до стягнення кошти.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також в апеляційній скарзі скаржник просить призначити у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз".

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.07.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Коробенко Г.П., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відрядженні витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 для розгляду справи №910/18070/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді: Коробенко Г.П., Поляков Б.М.

Ухвалою суду від 15.07.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18070/23.

22.07.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/18070/23/4085/24 від 19.07.2024 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 22.07.2024 по 16.08.2024 перебував у відпустці, а тому справу фактично передано головуючому судді 19.08.2024 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коробенко Г.П. у відпустці та судді Полякова Б.М. у відрядженні витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 для розгляду справи №910/18070/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 апеляційну скаргу Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 1 685,61 євро.

02.09.2024 року через відділ документального забезпечення суду, тобто в межах встановленого судом строку, скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Слід зазначити, що суддя ОСОБА_1 з 06.09.2024 по 10.09.2024 перебував на лікарняному.

Ухвалою суду 11.09.2024 року поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 24.10.2024 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу ФОП Кушнірук Ю.І. просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та перебуванням судді Доманської М.Л. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2024 року для розгляду справи №910/18070/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 24.10.2024 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження Справу №910/18070/23 за апеляційною скаргою Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року.

В судовому засіданні 24.10.2024 протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 05.12.2024 на підставі положень ст. 216 ГПК України.

До дати судового засідання від представників сторін надійшли додаткові пояснення по справі.

В судове засіданні 05.12.2024 року з`явились представник позивача, відповідач особисто та його представник.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання представника позивача про призначення у справі №910/18070/23 судової економічної експертизи з наведених у ньому мотивів та заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі з цього приводу, колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю, про що постановлено відповідну ухвалу від 05.12.2024 року.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач особисто та його представник проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

05.12.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вірно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2021 між Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) (далі-позивач, замовник) та ФОП Кушнірук Ю.І. (далі-відповідач, виконавець) укладено договір №IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації (надалі - договір), відповідно до п.2.1. якого виконавець зобов`язується виконувати замовлення замовника (послуги/роботи), а замовник зобов`язується оплачувати виконавцю винагороду за виконані роботи/надані послуги.

Згідно п.4.2.1. договору виконавець, з метою захисту конфеденційної та комерційної інформації про господарську діяльність замовника, без згоди замовника, зобов`язується не мати безпосередні або опосередковані (через третіх осіб) контакти з будь-якими клієнтами замовника (у т.ч. потенційними - юридичними та фізичними особами, які займаються діяльністю, подібною до діяльності клієнтів замовника), якщо такі контакти завдають або можуть завдати шкоди фінансовим або іншим інтересам замовника, зменшити очікувані ним прибутки.

В силу положень пп. г п. 4.2.2. договору виконавець погоджується, що під час дії договору, а також протягом 1 (одного) року після дати припинення дії договору з будь-яких причин, виконавець не буде без попередньої письмової згоди замовника займатись Конкурентною Підприємницькою Діяльністю з Клієнтами Замовника або з будь-якими іншими суб`єктами, що мають відношення до замовника, до якої виконавець був залучений протягом останнього року перед розірванням договору під час співпраці з замовником.

Згідно п.9.2. строк дії договору встановлено до 31.12.2021 року.

Додатковою угодою №1 від 01.01.2022 строк дії договору встановлено до 31.12.2022 року, а додатковою угодою №2 від 01.01.2023 - до 31.12.2023 року.

31.03.2023 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про припинення дії договору за взаємною згодою з 01.04.2023 року, але в будь-якому випадку не раніше ніж з моменту повного виконання замовником своїх грошових зобов`язань, визначених договором і цією додатковою угодою і за виключенням положень п.4.2. "Конкуренція", статті 6 "Відповідальність сторін", 7 "Збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації", які продовжують свою дію.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач ще до підписання додаткової угоди від 31.03.2023 року та фактичного припинення дії основного договору розпочав працювати з одним із клієнтів замовника - компанією Elbek&Vejrup A/S, що підтверджується скан-копією договору від 25.01.2023.

За твердженням позивача, 01.06.2015 року між Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) та Elbek&Vejrup A/S було укладено угоду щодо співпраці, за умовами якого позивач надає три типи співпраці щодо ресурсів розробки програмного забезпечення та засобів їх впровадження, а Elbek&Vejrup A/S погодився придбати такі послуги у позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення п.4.2.2. договору виконавець не звертався до позивача за отриманням попередньої письмової згоди на співпрацю з Elbek&Vejrup A/S, чим порушив умови договору та завдав позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди, які позивач міг би отримати, якщо відповідач виконував свої обов`язки відповідно до умов договору.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання не займатися конкурентною підприємницькою діяльністю з клієнтами позивача до якої відповідач був залучений протягом останнього року перед розірванням договору. Відповідач, порушуючи майнові права позивача, використовує інтелектуальну власність, яка виникла та була фактично створена за договором, у своїй діяльності з клієнтом позивача - Elbek&Vejrup A/S.

Як зазначає апелянт, відповідно до фінансової звітності Global Mediator APS за останні три місяці перед припиненням дії договору компанія отримала прибуток від Elbek&Vejrup A/S 534,825 Датських крон, відповідно до господарської діяльності Global Mediator APS від діяльності відповідача безпосередньо з Elbek&Vejrup A/S - 139 500 Датських крон.

Таким чином, оскільки місячний середній прибуток позивача за останніх три місяці виконання обов`язків відповідача становив 46 500 Датських крон, тому упущена вигода позивача за один рік становить 558 000 (46 500 х 12) Датських крон, що у співвідношенні до Євро дорівнює 74 916 Євро.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про недоведеність позивачем фактів протиправної поведінки, дій чи бездіяльності відповідача, шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками та вини відповідача.

Позивач з даним рішенням суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи скаржника фактично ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування такого рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 2 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійснення господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (статтею 530 ЦК України).

Крім того, ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2015 року між позивачем та Elbek & Vejrup A/S було укладено Угоду щодо співпраці, за умовами якої позивач надає три типи співпраці щодо ресурсів розробки програмного забезпечення та засобів їх впровадження, а Elbek & Vejrup A/S погодився придбати такі послуги у позивача.

Також, 01.01.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір №IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації (з подальшою пролонгацією кожного року), відповідно до п.2.1. якого виконавець зобов`язується виконувати замовлення замовника (послуги/роботи), а замовник зобов`язується оплачувати виконавцю винагороду за виконані роботи/надані послуги.

При цьому, згідно п.1.1. Договору, під замовленням розуміється завдання, надане замовником виконавцеві у сфері програмного забезпечення та обробки інформації.

Згідно п.4.2.1. договору виконавець, з метою захисту конфіденційної та комерційної інформації про господарську діяльність замовника, без згоди замовника, зобов`язується не мати безпосередні або опосередковані (через третіх осіб) контакти з будь-якими клієнтами замовника (у т.ч. потенційними - юридичними та фізичними особами, які займаються діяльністю, подібною до діяльності клієнтів замовника), якщо такі контакти завдають або можуть завдати шкоди фінансовим або іншим інтересам замовника, зменшити очікувані ним прибутки.

В силу положень пп. г п. 4.2.2. договору виконавець погоджується, що під час дії договору, а також протягом 1 (одного) року після дати припинення дії договору з будь-яких причин, виконавець не буде без попередньої письмової згоди замовника займатись Конкурентною Підприємницькою Діяльністю з Клієнтами Замовника або з будь-якими іншими суб`єктами, що мають відношення до замовника, до якої виконавець був залучений протягом останнього року перед розірванням договору під час співпраці з замовником.

Термін "Конкурентна Підприємницька Діяльність" означає надання послуг з розробки системного/програмного забезпечення, тестування системного/програмного забезпечення, розробки документації або імплементації системного/програмного забезпечення (при наявності або відсутності компенсації) з ціллю отримання прибутку будь-якої особи або суб`єкта, що займається діяльністю у сфері продажу або сприяння продажу програмних пакетів або документацій або дизайну, розробки, модернізації, модифікації, підтримки або тестування програмного забезпечення в рамках Microsoft Dynamics ("Конкурентні Продукти та Послуги).

Судом також встановлено та сторонами не заперечується, що 25.01.2023 між Кушніруком Ю.І. (субпідрядник) та Elbek & Vejrup A/S укладено угоду щодо субпідрядних послуг, у пункті 1 якої сторони визначили, що субпідрядник надаватиме послуги з розробки програмного забезпечення для Elbek & Vejrup A/S на умовах, викладених у цьому документі нижче, які набирають чинності з 01.04.2023 року.

У пунктах 2, 6 угоди сторонами узгоджено, що Elbek & Vejrup A/S буде отримувати послуги з розробки програмного забезпечення у субпідрядника на основі щомісячної плати в режимі повного робочого дня, заробітна плата на місяць складатиме 4700 Євро.

31.03.2023 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про припинення дії договору за взаємною згодою з 01.04.2023 року, але в будь-якому випадку не раніше ніж з моменту повного виконання замовником своїх грошових зобов`язань, визначених договором і цією додатковою угодою і за виключенням положень п.4.2. "Конкуренція", статті 6 "Відповідальність сторін", 7 "Збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації", які продовжують свою дію.

31.03.2023 року також було припинено співпрацю між позивачем та Elbek&Vejrup A/S за угодою щодо співпраці від 01.06.2015 року з підстав небажання останнього працювати по нових тарифах з позивачем.

Аналіз наведених фактичних обставин у справі, встановлених судом, та наявних у справі документів дає підстави для висновку, що під час дії укладеного між позивачем та відповідачем договору №IUK-21, дію якого було пролонговано сторонами до 31.12.2023 року, відповідачем 25.01.2023 року було укладено угоду з компанією Elbek & Vejrup A/S щодо субпідрядних послуг з розробки програмного забезпечення.

На підтвердження співпраці відповідача з Elbek&Vejrup A/S щодо виконання робіт/надання послуг за угодою щодо субпідрядних послуг від 25.01.2023 року матеріали справи містять відповідні інвойси №001/2023 від 28.04.2023 року, №002/2023 від 31.05.2023 року, №003/2023 від 30.06.2023 року, №004/2023 від 31.07.2023 року, №005/2023 від 31.08.2023 року, №006/2023 від 29.09.2023 року, №007/2023 від 17.10.2023 року, №008/2023 від 17.11.2023 року, №009/2023 від 18.12.2023 року, №001/2024 від 15.01.2024 року, №002/2024 від 19.02.2024 року, №003/2024 від 19.04.2024 року, а також банківську виписку відповідача щодо руху коштів по рахунку від 21.11.2024 року.

Кожен з вищевказаних інвойсів містить інформацію про виставлені відповідачем компанії Elbek&Vejrup A/S рахунки за надані консультаційні послуги у розмірі 4700 Євро.

Як було зазначено вище, пунктами 2, 6 укладеної між відповідачем та Elbek&Vejrup A/S угоди, сторонами було узгоджено, що Elbek & Vejrup A/S буде отримувати послуги з розробки програмного забезпечення у субпідрядника на основі щомісячної плати в режимі повного робочого дня, заробітна плата на місяць складатиме 4 700 Євро.

Оскільки положення укладеної між відповідачем та Elbek&Vejrup A/S угоди щодо субпідрядних послуг не передбачають надання саме консультаційних послуг, а розмір оплати за такі "консультаційні" послуги відповідає розміру заробітної плати відповідача на місяць за виконання роботи в режимі повного робочого дня, то судова колегія дійшла висновку про те, що Кушнірук Ю.І. розпочав безпосередню співпрацю з Elbek&Vejrup A/S саме шляхом надання послуг з розробки системного/програмного забезпечення, яка в силу пп. г п. 4.2.2. договору №IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації, укладеної з позивачем, є Конкурентною підприємницькою діяльністю.

Посилання відповідача про те, що з 01.04.2023 року, коли набирають чинності положення угоди між відповідачем та компанією Elbek&Vejrup A/S, остання вже не була клієнтом позивача з огляду на припинення дії договірних відносин між нею та позивачем, а тому не підпадає під визначення п.1.1. та 4.2. Договору №IUK-21, колегією суддів відхиляються, оскільки в даному випадку визначальним є саме дата укладення між відповідачем та компанією Elbek & Vejrup A/S угоди, а не набрання нею чинності.

Більш того, за висновками суду, незалежно ані від того, що вищезазначена угода набрала чинності саме 01.04.2023 року, ані від того, що 31.03.2023 року також було припинено співпрацю між позивачем та Elbek&Vejrup A/S, остання є тим суб`єктом, який має відношення до Глобал Медієйтор АПС, як замовника, до якого ФОП Кушнірук Ю.І., як виконавець, був залучений протягом останнього року перед розірванням договору під час співпраці з замовником.

Разом з тим, в порушення умов пп. г п. 4.2.2. договору №IUK-21, до підписання 25.01.2023 року угоди з Elbek & Vejrup A/S відповідач не звертався до позивача за отриманням попередньої письмової згоди на це. Доказів протилежного відповідачем не надано, матеріали справи не містять та судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає доведеними позивачем обставини порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором не займатись конкурентною підприємницькою діяльністю без відповідної на те згоди позивача, що є підставою для покладення на нього передбаченою договором відповідальності.

Додатковою угодою від 31.03.2023 року сторони погодили припинити дію даного договору за взаємною згодою з 01.04.2023 року, за виключенням положень п.4.2. "Конкуренція", статті 6 "Відповідальність сторін", 7 "Збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації", які продовжують свою дію.

Відповідно до п. 6 "Відповідальність сторін" укладеного між сторонами договору, який продовжує дію, за порушення взятих за договором зобов`язань, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.

Звертаючись до суду з даним позовом, Глобал Медієйтор АПС зазначає про завдання йому збитків у вигляді упущеної вигоди, які позивач міг отримати, якщо відповідач виконував би обов`язки за договором.

Отже, на вирішення суду постає питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків також міститься у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

За приписами ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

При цьому, вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Саме на позивача покладається тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди і саме останній, як особа, яка стверджує обставину завдання йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди, має довести належними та допустимими доказами, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи (реальність отримання доходів), розмір цих доходів і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність збитків в сумі 74 916 Євро у вигляді упущеної вигоди позивач обґрунтовує порушенням відповідачем умов п. 4.2.2. договору (відсутністю попередньої письмової згоди позивача на зайняття відповідачем конкурентною підприємницькою діяльністю), наслідком чого стала втрата клієнта (Elbek&Vejrup A/S), з яким позивач працював майже 8 (вісім) років.

На думку позивача, Elbek&Vejrup A/S розірвав угоду щодо співпраці від 01.06.2015 року саме через те, що відповідач таємно домовився про співпрацю напряму з Elbek&Vejrup A/S - до 31.03.2023 в якості виконавця від імені Global Mediator APS, а з 01.04.2023 - безпосередньо за договором від 25.01.2023.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами під час судового засідання суду апеляційної інстанції, листом від 30.12.2022, тобто з попередженням за 3 місяці, компанія Elbek&Vejrup A/S повідомила позивача про розірвання угоди між даними компаніями з 31.03.2023 року, внаслідок чого припинення договірних фактично відбулось 31.03.2023 року.

Підставою для розірвання договірних відносин між позивачем та Elbek&Vejrup A/S стало підвищення позивачем цін на послуги, про що також свідчать наявні в матеріалах справи листи від 02.01.2023 та від 03.01.2023.

При цьому, представник позивача як в судовому засіданні 24.10.2024, так і в письмових поясненнях від 03.12.2024 визнав факт того, що причиною припинення договірних відносин з Elbek&Vejrup A/S стало небажання останнього працювати по нових тарифах.

Таким чином, наведені обставини спростовують твердження позивача про дійсні причини розірвання угоди щодо співпраці від 01.06.2015 року.

Більш того, як встановлено судом, 31.03.2023 року як між позивачем та відповідачем, так і між позивачем та Elbek&Vejrup A/S було припинено договірні відносини.

Відтак позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували реальну можливість Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) одержати заявлені до стягнення доходи, враховуючи припинення договірних відносин з Elbek&Vejrup A/S з 31.03.2023 з власних, незалежних від відповідача причин.

Слід зазначити, що укладення 25.01.2023 року угоди між відповідачем та Elbek&Vejrup A/S відбулось після повідомлення останнього про припинення договірних відносин з позивачем, а тому жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на фінансовий стан позивача.

В даному випадку наведений позивачем у позовній заяві розрахунок є абстрактним та вмотивованим припущенням про можливість отримання прибутку, водночас сама лише наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення.

Судова колегія зазначає, що хоча Господарський суд міста Києва помилково зазначив про відсутність у діях ФОП Кушнірука Ю.І. протиправної поведінки, оскільки порушення вимог укладеного з позивачем договору було встановлено апеляційним судом, однак з рештою дійшов правомірного висновку як щодо необґрунтованості та доведеності збитків, їх наявності та розміру, так і щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями ФОП Кушнірука Ю.І. та заподіянням збитків Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) у вигляді упущеної вигоди.

З огляду на наведене, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення 74916 Євро збитків у вигляді упущеної вигоди у зв`язку із відсутністю в діях відповідача всіх обов`язкових елементів відповідальності за заподіяні збитки.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи Глобал Медієйтор АПС судом відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду про відмову у позові прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із частинами 1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів ч.14 ст.129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

Крім того, відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу згідно ч.8 ст.129 ГПК України, тобто до закінчення судових дебатів, було зроблено заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, докази понесення яких та їх розміру останній зобов`язався подати протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення по суті спору.

Отже, питання розподілу судових витрат ФОП Кушнірука Ю.І., пов`язаних з наданням правової допомоги, буде вирішено судом у додатковому рішенні після надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2024 року у справі №910/18070/23 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 17.12.2024 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх