ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2024 р. м. Київ Справа № 911/1294/24

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до 1) Приватного підприємства "Альва", Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка

2) ОСОБА_1 , Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка

про стягнення 76 201 грн. 09 коп.

Представники сторін:

позивача Крапівцева О.О.;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Неділько Ж.В.

Обставини справи:

Акціонерне товариство Комерційного банку Приватбанк звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства Альва та ОСОБА_1 про солідарне стягнення інфляційних втрат в сумі 53 968,10 грн. та 3% річних в сумі 22 232,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі не виконали рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2010 р. по справі № 2-10674/10 про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 246 807 грн. 85 коп.

12.08.2024 р. відповідачем 1 поданий відзив на позов, в якому зазначає про те, що свої зобов`язання по кредитному договору протягом певного часу він виконував належним чином. Затримка в платежах виникла у зв`язку із кризовими явищами в економіці країни, які негативно вплинули на його господарську діяльність. Просить суд в позові відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

02.09.2024 р. представником позивача через систему «Електронний суд» подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд солідарно стягнути з відповідачів 54 409 грн. 80 коп. інфляційних втрат та 22 414 грн. 96 коп. 3 % річних.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Подана заява прийнята судом, про що зазначено в ухвалі від 04.09.2024 р.

Також позивачем надана відповідь на відзив, в якому підкреслює, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2010 р. по справі № 2-10674/10 набрало законної сили.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

03.09.2024 р. від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач 2 посилається на те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Заперечення відповідача 2 судом відхиляються, оскільки позивачем нараховані штрафні санкції до введення воєнного стану, за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р.

Ухвалою суду від 04.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

За клопотанням позивача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином.

Представник відповідача 2 проти позовних вимог заперечував, просив суд в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року по справі № 2-10674/10 позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк задоволені в повному обсязі, стягнуто солідарно з ПП «Альва» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 246807 грн. 85 коп., судовий збір в сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Також в даному рішенні було встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 1 ПП «Альва» договору № 156КМ-В від 16 жовтня 2007 року, відповідач 1 отримав у позивача кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 19% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 25 вересня 2012 року. На забезпечення вказаних кредитних договорів було укладено договори поруки з відповідачами ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» і ОСОБА_1 .

Оскільки дане рішення набрало законної сили та не було виконано відповідачами (доказів виконання даного рішення відповідачі не надали), позивач нарахував 3 % річних за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. в сумі 22 414 грн. 96 коп. та інфляційні втрати за цей же період в сумі 54 409 грн. 80 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц , від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 зазначила, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц зазначила про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц зазначила, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання рішення суду, з них солідарно на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні та 3 % річних.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідачів, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідачів відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства «Альва» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Симона Петлюри (Маяковського), буд. 10, кв. 1, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ) 22 414 (двадцять дві тисячі чотириста чотирнадцять тисяч) грн. 96 коп. 3 % річних, 54 409 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста дев`ять) грн. 80 коп. інфляційних втрат та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 12.12.2024 року.

Суддя Л.Я. Мальована