РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2024Справа № 910/13115/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» (02660, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 17, ідентифікаційний код 40163602)

до Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» (02091, м. Київ, вул. Тростянецька, буд. 5Б, кв. 88, ідентифікаційний код 03449887)

про стягнення 2 110 020,38 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Музиченко Ю.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» про стягнення 2 110 020,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 04/0222-ФД від 04.02.2022, а саме в частині повернення поворотної фінансової допомоги, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 800 000,00 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 213 676,12 грн та 3% річних у розмірі 96 344,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13115/24, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27.11.2024.

Вказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету відповідача - Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» 28.10.2024 о 19:56 год., що підтверджується відповідним повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

У підготовчому засіданні 27.11.2024 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/13115/24 та призначення її до судового розгляду по суті на 11.12.2024.

Судом у судовому засіданні 11.12.2024 заслухано пояснення представника позивача, яка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання, призначене на 12.12.2024, явку уповноважених представників не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2024, не подав до суду відзиву на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.12.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

04.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» (надалі - позикодавець/позивач) Приватним акціонерним товариством «Мостобудівне управління-3» (надалі - позичальник/відповідач) було укладено договір № 04/0222-ФД про надання поворотної фінансової допомоги (надалі - договір), відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а позичальник приймає її та зобов`язується повернути поворотну у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору безвідсоткова поворотна фінансова допомога (надалі - фінансова допомога) - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (згідно «Податкового Кодексу України»).

У розділі 2 договору сторонами узгоджено суму, порядок надання та повернення допомоги, зокрема:

Безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України в сумі 1 800 000 грн 00 коп. (один мільйон вісімсот тисяч гривень 00 коп.), без ПДВ (п. 2.1.);

Фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується) (п. 2.3.);

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2022 року (2.6.);

Позикодавець має право вимагати дострокове повернення наданої фінансової допомоги, письмово попередивши про це позичальника за 15 (п`ятнадцять) робочих днів (п. 2.7.);

Позичальник має право достроково повернути отриману фінансову допомогу від позикодавця (п. 2.8.).

У п. 3.1. договору визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України.

Даний договір, відповідно до п. 6.1. набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до « 31» грудня 2022 року включно, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Згідно з умовами п. 6.2. договору строк, визначений у п. 2.7. даного договору, може бути продовжено за домовленістю сторін, що оформлюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди до даного договору.

Договір може вважатись пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за один місяць до закінчення строку дії даного договору сторони не заявили, у письмовій формі, про його розірвання (п. 6.3. договору).

За доводами позивача ТОВ «Будівельна компанія Реддіто» як позикодавець належним чином виконав свій обов`язок за договором та надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у сумі 1 800 000,00 грн, що підтверджується платіжним доручення №000574 від 04.02.2022, із призначенням платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фіндопомоги зг дог № 04/0222-ФД від 04.02.2022 р. Без ПДВ..»

Проте, відповідач в порушення умов договору не виконав належним чином свої зобов`язання та не здійснив повернення отриманої фінансової допомоги у строки, визначені п. 2.6. договору, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 800 000,00 грн.

Позивач також зазначає, що 24.09.2024 відправив на адресу відповідача претензію №01/09-24 від 01.09.2024 про повернення суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 800 000,00 грн. по договору № 04/0222-ФД від 04.02.2022. Проте, вказаний лист-претензія повернувся позивачу, при цьому відповідач на зв`язок не виходить, звернення позивача ігнорує, а суму поворотної фінансової неповернута, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частина перша статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у сумі 1 800 000,00 грн, що підтверджується платіжним доручення №000574 від 04.02.2022, із призначенням платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фіндопомоги зг дог № 04/0222-ФД від 04.02.2022 р. Без ПДВ..».

Отже, в силу ст. 11, 509 ЦК України між позивачем та відповідачем виникли цивільні права і обов`язки (зобов`язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За доводами позивача, відповідачем так і не було повернуто грошові кошти, у строк визначений умовами договору, а тому з метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялася претензія №01/09-24 від 01.09.2024 про повернення поворотної фінансової допомоги, в тому числі за договором № 04/0222-ФД у сумі 1 800 000,00 грн, яка залишена без реагування.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Докази повернення грошових котів на виконання умов договору № 04/0222-ФД про надання поворотної фінансової допомоги від 04.02.2022 у матеріалах справи відсутні.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем грошових коштів, отриманих за договром № 04/0222-ФД про надання поворотної фінансової допомоги від 04.02.2022 у повному обсязі, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 1 800 000,00 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 213 676,12 грн та 3% річних у розмірі 96 344,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги за договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» (02091, м. Київ, вул. Тростянецька, буд. 5Б, кв. 88, ідентифікаційний код 03449887) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Реддіто» (02660, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 17, ідентифікаційний код 40163602) суму заборгованості у розмірі 1 800 000 грн 00 коп.; інфляційні втрати у розмірі 213 676 грн 12 коп.; 3 % річних у розмірі 96 344 грн 26 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 31 650 грн 31 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.12.2024

Суддя Л.Г. Пукшин