ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у розстроченні виконання судового рішення

"09" грудня 2024 р. Cправа № 902/12/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Глобі А.С.

за участю представників сторін

позивача за первісним позовом Горопашний І.В., довіреність №03/01-13 від 03.01.23;

відповідача за первісним позовом/заявника Мацедонська Т.О., витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали заяви Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" №б/н від 20.11.2024 (вх. № 01-37/56/24 від 20.11.2024) про розстрочення виконання рішення суду у справі

за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032)

до: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 78 874 522,23 грн.

та

за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050)

до: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032)

про тлумачення умов пунктів 2.7. та 2.9. договору в редакції від 17.09.2021 та п.2.7. договору в редакції від 28.12.2021

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/12/23 за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення 78 874 522,23 грн. та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про тлумачення умов пунктів 2.7. та 2.9. договору в редакції від 17.09.2021 та п.2.7. договору в редакції від 28.12.2021.

Рішенням суду від 26.08.2024 закрито провадження за первісним позовом у частині стягнення 71 731 520,89 грн основного боргу. Первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 821 447,68 грн. - пені, 4 462 050,99 грн. - інфляційного збільшення, 800 018,09 - 3% річних та 868 413,39 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору. У частині стягнення 1 059 484,58 грн. - пені відмовлено в зв`язку зі зменшенням. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

26.09.2024 до суду надійшов запит Північно-західного апеляційного господарського суду №902/12/23/6389/24 від 26.09.2024, яким витребувано справу №902/12/23 для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.08.2024 у вказаній справі.

Супровідним листом №902/12/23/1109/24 від 30.09.2024 матеріали справи №902/12/23 було направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Разом з тим, 20.11.2024 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" №б/н від 20.11.2024 про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою від 22.11.2024 відкладено вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" №б/н від 20.11.2024 про розстрочення виконання рішення суду до повернення матеріалів справи із суду вищої інстанції.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2024 апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року у справі № 902/12/23 залишена без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року у справі № 902/12/23 залишено без змін.

Після повернення матеріалів справи №902/12/23 до Господарського суду Вінницької області, судом 02.12.2024 видано наказ на виконання рішення суду від 26.08.2024 яке набрало законної сили відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2024.

Ухвалою суду від 02.12.2024 призначено заяву Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про розстрочення виконання рішення суду у справі №902/12/23, до розгляду в судовому засіданні на 09 грудня 2024 року.

09.12.2024 до суду від первісного позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення.

На визначену судом дату в судове засідання 09.12.2024 з`явились представники сторін.

Представник первісного відповідача (заявника) підтримала подану заяву та просила розстрочити виконання рішення суду.

Представник первісного позивача (стягувача) в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду та просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши в судовому засіданні заяву первісного відповідача про розстрочення виконання рішення суду, заслухавши думку присутніх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зважає на наступне.

В заяві про розстрочення виконання судового рішення первісний відповідач зазначає, що АТ "Вінницяобленерго" в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії" є оператором системи розподілу електроенергії на території Вінницької області та здійснює діяльність з надійного надання послуг з розподілу електричної енергії для усіх споживачів.

За твердженням заявника головною причиною невиконання АТ "Вінницяобленерго" своїх договірних зобов`язань перед НЕК «Укренерго» є те, що постачальник універсальних послуг на території Вінницької області - ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» систематично не виконує свої договірні зобов`язання перед Товариством щодо оплати послуг за розподіл електричної енергії і станом на 01.10.2024 заборгованість ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» перед АТ "Вінницяобленерго" становить близько 517 млн. грн. з ПДВ. Такий стан розрахунків ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» з АТ «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань Державним підприємством «Гарантований покупець» перед ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» щодо оплати послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, що в свою чергу призводить до неможливості ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» виконувати у повному обсязі свої зобов`язання перед АТ "Вінницяобленерго" щодо оплати послуг з розподілу електричної енергії. Заборгованість ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» станом на 01.10.2024 складає 956 млн.грн. У зв`язку із цим, у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/1228/24 за позовом ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про стягнення ДП "Гарантований покупець" заборгованості в розмірі 1 517 млн.грн. Отже, саме невиконання зобов`язань ДП "Гарантований покупець" перед ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та відповідно наявність заборгованості останнього перед АТ "Вінницяобленерго" і призвело до виникнення заборгованості перед НЕК «Укренерго».

Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що з 2023 року питання, пов`язані з погашенням заборгованості на ринку електричної енергії вирішуються на рівні міністерств однак на сьогоднішній день залишаються не вирішеними. У Товариства є постійний дефіцит обігових коштів, які в першу чергу спрямовуються на виплату заробітної плати працівникам Товариства, кількісний склад яких становить 3 945 працівників, сплату всіх податків відповідно до вимог податкового законодавства, погашення заборгованості із оплати послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, послуг з передачі електричної енергії, виконання умов інших договорів, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, що визначені Ліцензійними умовами та Законом. Більше того, негайне стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних у такому значному розмірі може значно ускладнити можливість виконання Товариством функції оператора системи розподілу на території Вінницької області. При тому, що в умовах воєнного стану та постійних атак на об`єкти енергетики забезпечення надійності розподілу електроенергії всім споживачам Вінницької області є особливо важливим під час проходження осінньо-зимового періоду, оскільки значна частина населення використовує електроопалення та інші види обігріву, які безпосередньо залежать від електроенергії.

З огляду на викладене, на переконання заявника, поточний фінансовий стан Товариства та необхідність виконання інвестиційної та ремонтної програм, що є критично важливим в умовах воєнного стану, не дозволяє Товариству виконати рішення суду в повному обсязі відразу, не нашкодивши стабільності своєї діяльності, а також забезпеченню спеціальних обов`язків та загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема здійснювати діяльність з надійного надання послуг з розподілу для усіх споживачів Вінницької області. Таким чином негайне одночасне стягнення 821 447,68 грн. - пені, 4 462 050,99 грн. - інфляційного збільшення, 800 018,09 грн. - 3% річних та 868 413,39 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору стане непосильним тягарем для Товариства та призведе до негативних наслідків, в першу чергу, поставить під загрозу стабільну, безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу електричної енергії у Вінницькій області і відповідно, до зриву у Вінницькій області проходження осінньо-зимового періоду 2024-2025 років.

Заявник запевняє суд, що бажає в добровільному порядку виконати рішення, тому просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року у справі № 902/12/23 на 6 календарних місяців шляхом здійснення Товариством оплат у рівних частинах.

На підтвердження викладених в заяві доводів заявник надав до суду копії наступних документів: актів звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та АТ "Вінницяобленерго" №1377 та №1378 від 30.09.2024 та звіту з праці АТ "Вінницяобленерго" за ІІІ квартал 2024.

В запереченнях на заяву про розстрочення рішення суду, первісний позивач зазначає, що в результаті ракетних атак на енергетичні об`єкти магістральних мереж України майно позивача зазнало пошкоджень, що, як наслідок, для відновлення стабільної роботи енергоспроможності держави потребує великих фінансових витрат, при цьому на теперішній час позивач знаходиться у скрутному фінансовому становищі як суб`єкт господарювання, який постраждав та продовжує потерпати внаслідок військової агресії. У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих послуг, позивач не міг спрямувати власні кошти на відновлення пошкоджених об`єктів енергетики, затримка оплати послуг з боку відповідача створює великі фінансові труднощі для позивача, оскільки ці кошти вже зараз вкрай необхідні для забезпечення нормальної роботи енергетичної інфраструктури та створення захисту від ракетних обстрілів. Погашення відповідачем суми основної заборгованості в ході розгляду справи не свідчить про добросовісність відповідача, оскільки своєчасна та повна оплата наданих послуг за договором є його обов`язком. У даній справі погашення заборгованості відбулось тільки 08.02.2024 через більше ніж 13 місяців після того як позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. А за період з 31.08.2022 по 19.07.2023 відповідачем не здійснено жодної оплати як по позовним вимогам так і за новий період надання послуг. У випадку розстрочення виконання рішення на 6 місяців, суд позбавить позивача права отримати справедливу та своєчасну компенсацію від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за порушення з вини відповідача грошового зобов`язання, що значно порушує баланс інтересів між сторонами, не на користь позивач. Своєчасна оплата послуг з передачі електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань за іншими зобов`язаннями (кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів) (у НЕК «Укренерго» через порушення зобов`язань його контрагентами, зокрема і відповідачем, також виникла значна кредиторська заборгованість перед контрагентами).

Первісний позивач також зазначає, що посилання відповідача на несвоєчасне виконання обов`язків контрагентом та наявність заборгованості контрагента не звільняє АТ «Вінницяобленерго» від належного виконання власних обов`язків перед НЕК «Укренерго». Крім того, відповідач посилається на заборгованість перед ним ТОВ «Енера Вінниця» проте не вчиняє дії по стягненню цієї заборгованості. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень справи про стягнення заборгованості з ТОВ «Енера Вінниця» на користь АТ «Вінницяобленерго» заборгованості відсутні.

Також первісний позивач звертає у вагу суду на те, що за час з моменту винесення рішення відповідач не здійснив жодної оплати на його виконання та не надав доказів скрутного фінансового становища.

З огляду на викладене первісний позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду у справі № 902/12/23.

Визначаючись щодо поданої заяви про розстрочення виконання рішення, суд враховує наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №908/1884/19.

Як зазначалось вище по тексту, відповідач, обґрунтовуючи необхідність розстрочення виконання рішення суду, посилається на важке фінансове становище, зокрема наявність дебіторської заборгованості у розмірі 517 млн. грн. Як доказ важкого фінансового становища відповідачем до заяви додано лише акти звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та АТ "Вінницяобленерго" та звіт з праці АТ "Вінницяобленерго" за ІІІ квартал 2024.

Надаючи оцінку вказаним аргументам заявника суд враховує наступне.

Фінансовий стан підприємства - це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості - звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства - Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Частина 1 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 визначає, що підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством. Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства (п.3 Загальних положень Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Загальні вимоги до фінансової звітності" №73 від 07.02.2013, далі - Положення).

Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду.

Проміжна (місячна, квартальна) звітність, яка охоплює певний період, складається наростаючим підсумком з початку звітного року.

Баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал (абз.2 п.3 Положення).

Тобто, для оцінки фінансового стану підприємства необхідна інформація, яку можна отримати з балансу.

Звіт про фінансові результати - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід (абз.13 п.3 Положення).

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (п.8 Положення).

Звіт про рух грошових коштів - звіт, який відображає надходження і вибуття грошових коштів протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності (абз.12 п.3 Положення).

Отже, належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Проте, боржником належної фінансової звітності у вигляді звіту про рух коштів чи інших належних документів на підтвердження факту неплатоспроможності не подано.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. господарська діяльність здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємницькою.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі принципів комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, а також у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18.

Таким чином, посилання первісного відповідача на відсутність фінансової можливості та наявність заборгованості по контрагентам, не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для розстрочення виконання рішення суду, оскільки її наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб`єкта господарювання (відповідача).

Також, первісним відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про можливість погашення ним заборгованості перед первісним позивачем в період на який він просить розстрочити рішення суду, а також на день розгляду заяви матеріали справи не містять будь яких доказів вжиття боржником заходів спрямованих на погашення наявної заборгованості.

Водночас відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене заява про розстрочення виконання рішення у справі №902/12/23 задоволенню не підлягає.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене та враховуючи те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що з урахуванням інтересів позивача та ступеня вини відповідача у виникненні спору розстрочення виконання рішення суду суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 46, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Віницяобленерго" №б/н від 20.11.2024 про розстрочення виконання рішення суду у справі №902/12/23.

2. Примірник ухвали направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача за первісним позовом - , відповідача за первісним позов - .

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст ухвали складено 11.12.2024 року

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи