РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2024Справа № 910/12603/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Уніка"» (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6, літера В; ідентифікаційний код 20033533)

до

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062)

про стягнення 21 885,50 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Уніка"» (далі - ПРАТ «СК "Уніка"/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - ПРАТ СК «Інтер-Поліс»/відповідач) про стягнення 21 885,50 грн - страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує виплатою потерпілій особі страхового відшкодування згідно Сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №005165/4605/0000278 від 21.09.2023, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.10.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.11.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПРАТ СК «Інтер-Поліс» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що його не було повідомлено про настання ДТП та не запрошено для участі у проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки ремонт пошкодженого транспортного засобу не проведено, відповідно заявлений розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму ПДВ та коефіцієнт фізичного зносу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "УНІКА"» та ОСОБА_1 укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №005165/4605/0000278, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 .

Строк дії договору: з 23.09.2023 по 22.09.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2024 о 16:15 год. за адресою м. Дніпро перехрестя вул. Короленко - вул. Бородинська, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata LF», державний номер НОМЕР_2 при зміні напрямку руху, не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська постановою від 09.09.2024 визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наклав штраф.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно із рахунком ТОВ фірми «Алмаз Мотор, ЛТД» №А1007546 від 06.08.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 склала 27 907,08 грн з ПДВ.

12.08.2024 ПРАТ «СК "УНІКА"» склало страховий акт №6 на суму 27 907,08 грн.

Відповідно до зазначеного вище страхового акту, позивачем виплачено на користь виконавця ремонтних робіт ТОВ фірми «Алмаз Мотор, ЛТД» страхове відшкодування на суму 27 907,08 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №180920 від 13.08.2024.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ПРАТ «СК "УНІКА"» зазначає, що внаслідок виплати страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 , позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.

При цьому, цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Sonata LF», державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПРАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом №ЕР/221312662 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхова сума за шкоду майну становить 160 000,00 грн, франшиза складає 0,00 грн).

Позивач зазначає, що згідно із розрахунком коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 становить 0,58, відповідно, розмір збитку, завданого власнику цього транспортного засобу, складає 21 885,50 грн.

Отже, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення із відповідача страхового відшкодування у розмірі 21 885,50 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як встановлено судом, суму страхового відшкодування автомобіля «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 , сплачено ПРАТ «СК "УНІКА"» на підставі Сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №005165/4605/0000278 від 21.09.2023 та страхового акту №6 від 12.08.2024.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 , у ПРАТ «СК "УНІКА"» виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до ПРАТ СК «Інтер-Поліс».

За таких обставин, у зв`язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_2 автомобіля «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 , у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 21 885,50 грн.

Отже, ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення із відповідача страхового відшкодування у сумі 21 885,50 грн, що має наслідком задоволення позову.

При цьому, заперечення відповідача, що ремонт пошкодженого автомобіля не проведено, відповідно сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на суму ПДВ, суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» провело відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Toyota C-HR», державний номер НОМЕР_1 , та виставило рахунок на оплату №А1007546 від 06.08.2024 на суму 27 907,08 грн з ПДВ.

Щодо твердження відповідача про неповідомлення його потерпілою особою або позивачем про настання страхового випадку, що є підставлю для відмови у здійсненні ПРАТ СК «Інтер-Поліс» страхового відшкодування, суд зазначає таке.

Згідно із визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Тобто, з наведеної норми вбачається, що у даному випадку, обов`язок повідомлення страховика про настання страхового випадку покладено на страхувальника, з яким укладено договір обов`язкового страхування, тобто такий обов`язок покладено на винуватця ДТП - ОСОБА_2 .

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд встановив таке.

У позовній заяві ПРАТ «СК "УНІКА"» зазначило, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку понесе позивач у справі, складає 14 250,00 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, укладений між ПРАТ «СК "УНІКА"» та АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова "Еквіт"», назву змінено на Адвокатське бюро «Лисов2856 "Еквіт"», додаткову угоду №3 від 01.12.2023 до цього договору, додаток №1 від 25.09.2024 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, розрахунок витрат на правову допомогу, акт надання послуг №136 від 11.10.2024 на суму 7 000,00 грн, рахунок № 136 від 25.09.2024 на суму 7 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 додатку №1 від 25.09.2024, за надання бюро клієнтові правової (правничої) допомоги клієнт платить фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 7 000,00 грн за надання правової допомоги в суді першої інстанції по кожній справі з переліку, в тому числі по страховому акту №6 від 05.08.2024 щодо страхового відшкодування Довженко С.Я., фіксована сума гонорару адвоката сплачується на підставі виставленого бюро клієнтові рахунку, оплата гонорару здійснюється протягом 5 робочих днів на рахунок АБ «Лисов2856 "Еквіт"» у безготівковій формі.

Разом із тим, суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 ГПК України.

У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати із розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи.

Ураховуючи наведене вище, приймаючи до уваги ціну позову та незначну складність справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги ПРАТ «СК "УНІКА"» про стягнення із ПРАТ СК «Інтер-Поліс» витрат, що підлягають сплаті, на професійну правничу допомогу у межах цієї справи у розмірі 5 000, 00 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "УНІКА"» задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "УНІКА"» (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6, літ. В; ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування у розмірі 21 885 (двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять) грн 50 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК