ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Справа № 906/1027/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача Ястремська Л.В.

відповідача - Яхьяєва Д.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24

за позовом ОСОБА_1

до Житомирської філії Товариства з обмежено відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

про визнання протиправною та скасування публічної оферти та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської філії Товариства з обмежено відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про визнання протиправною та скасування публічної оферти та відшкодування збитків. Повернуто позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 .

Вказана ухвала мотивована тим, що спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи, яка не є підприємцем. А тому місцевий господарський суд відмовив у відкриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 18.10.2024 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Розподілити судові витрати. Здійснити розгляд справи за участі сторін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- п. 10 статті 20 ГПК України визначає предметну та суб`єктну юрисдикцію справи, саме яка подана до господарського суду та підлягає розгляду лише господарськими судами: справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Суд першої інстанції припустився помилки, визначивши розгляд спору, який виник, до компетенції цивільного суду. Цивільний суд не має право розглядати та вирішувати спори, які не віднесені до його відання законодавчими актами та може діяти лише в межах встановленої компетенції;

- працівники відповідача, які незаконно отримали персональні дані апелянта (який не давав дозволу третім особам на обробку своїх персональних даних), починаючи з листопада 2023 року систематично (з періодичністю 1-2 рази в тиждень) телефонують апелянту, зобов`язуючи сплатити суму, зазначену в квитанції з послуги розподілу газу, сума в якій щомісяця збільшується. Разом з тим, систематично надсилають листи щодо припинення газопостачання будинку апелянта (аркуш додатку 13, 14, 15 позивної заяви), всупереч п. 28 статті 1 Закону, а саме, що постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Апелянт не підписував жодних договорів з відповідачем, адже відповідно до пп. 1 п. 1 статті 13 Закону споживач має вільний вибір постачальника, а тому між ними відсутні жодні правовідносини. Саме тому позивач надсилає відповідачу повідомлення (аркуш додатку 16, 17), в якому зазначає про незаконність його дій;

- не витримавши фізичного напору з ознаками кримінального правопорушення великої групи осіб, апелянт сплатив за накладною, наданою відповідачем (аркуш додатку 19 позовної заяви) по квитанції № (аркуш додатку 20 позовної заяви), тим самим вступивши в публічну оферту з відповідачем, який застосував силовий метод проти апелянта. Апелянт, сплативши гроші на рахунок відповідача, вступив з ним в правовідносини, які, на його думку, є незаконними та мають бути відповідно до норм чинного законодавства визнанні судом протиправними та припинитися.

12.11.2024 матеріали справи №906/1027/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2024 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24. Розгляд апеляційної скарги призначений на "10" грудня 2024 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до надіслати до 03.12.2024 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

06.12.2024 на адресу суду від Житомирської філії Товариства з обмежено відповідальністю "Газорозподільні мережі України" надійшов відзив на апеляційну скаргу (подано до суду засобами поштового зв`язку 03.12.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24 залишити в силі та без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали суду, зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Житомирської філії Товариства з обмежено відповідальністю "Газорозподільні мережі України", в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати публічну оферту, яка виникла в результаті силових дій суб`єкта господарювання, який взяв на себе функції суду, застосувавши до позивача силовий метод оплати квитанцій, повернувши позивачу становище, яке існувало у нього до конфлікту з відповідачем;

- відшкодувати збитки, які виникли в результаті незаконних дій відповідача.

Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Колегія суддів звертається до висновків, які викладені у постанові Великої Палати від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, зокрема:

4.10. Наведе свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

4.11. Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

4.12. З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

4.13. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

4.14. Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли на підставі типового договору про розподіл природного газу, стороною якого є ОСОБА_1 , як фізична особа.

У справі, що розглядається, Скаржник (позивач) не є суб`єктом господарської діяльності, а звернувся до суду як фізична особа на захист порушеного, на його думку, права шляхом визнання протиправною та скасування публічної оферти та відшкодування збитків

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що суб`єктний склад у даному спорі не відповідає суб`єктному складу, який визначений вимогами Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку спір виник не у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності позивача.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Колегія суддів зазначає, що вказана частина виключає розгляд спорів стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Пунктом 1 частини 1 статті 175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи встановлені обставини щодо заявлених вимог, суб`єктного складу та характеру правовідносин даного спору, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у даній справі, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Частиною 6 статті 175 ГПК України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджуєтся із висновком суду першої інстанції, що даний спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи, яка не є підприємцем.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 09.10.2024 у справі №906/1027/24 - без змін.

2. Справу №906/1027/24 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "11" грудня 2024 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.