СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
16 грудня 2024 року м. Харків Справа №922/3574/19
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.,
представники учасників справи не з`явились;
2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
про стягнення 392400,27 грн,-
Визнано за період із 15 квітня 2023 року по 02 вересня 2024 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11 березня 2020 року по справі №922/3574/19 та у виконавчому провадженні НОМЕР_3 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 01 квітня 2020 року по справі №922/3574/19, котра виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11 березня 2020 року по справі №922/3574/19 та у виконавчому провадженні НОМЕР_3 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 01 квітня 2020 року по справі №922/3574/19 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».
Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11 березня 2020 року по справі №922/3574/19 та у виконавчому провадженні НОМЕР_3 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 01 квітня 2020 року по справі №922/3574/19 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».
Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19 за скаргою на бездіяльність державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11 березня 2020 року по справі №922/3574/19 та у виконавчому провадженні НОМЕР_3 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 01 квітня 2020 року по справі №922/3574/19.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 року (повний текст складено 05.12.2024 року) апеляційну скаргу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року у справі №922/3574/19 залишено без змін.
- прийняти до розгляду заяву ТОВ «Спектр-Агро» про покладення на Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244 ГПК України, в суді апеляційної інстанції;
- задовольнити заяву ТОВ «Спектр-Агро» про покладення на Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244 ГПК України, в суді апеляційної інстанції;
- розгляд заяви здійснити по суті за відсутності представника ТОВ «Спектр-Агро».
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2024 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3574/19 та призначено її до розгляду в судове засідання згідно приписів ст.244 ГПК України. При цьому явку представників сторін визнано необов`язковою та запропоновано учасникам справи надати до суду письмові пояснення щодо заяви позивача про розподіл судових витрат.
Вказана ухвала суду була надіслана до електронних кабінетів учасників справи через підсистему Електронний суд і доставлена їм 13.12.2024 року.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Россолова В.В., для розгляду справи (заяви) №922/3574/19 сформовано новий склад суду, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.
Заперечень щодо поданої заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3574/19, колегія суддів встановила наступне.
За змістом ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
У ч. 1-2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказував, що у майбутньому із урахуванням умов та на підставі договору про надання правової допомоги із Адвокатським бюро «Василя Бонтлаба» понесе витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом апеляційної скарги Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19.
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
У додатках до заяви позивач надав копію договору про надання правової допомоги №10/10/23 від 10.10.2023 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» та Адвокатським бюро «Василя Бонтлаба».
Предметом договору сторони погодили, що Бюро зобов`язується здійснити захист, представництво в суді або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в тому числі, але не виключно: представництво інтересів клієнта у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів та/або надання консультацій щодо захисту та представництва клієнта в суді; правовий захист інтересів клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру, складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, вимог, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову, заяв по суті справу, скарг та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів клієнта з усіма необхідними правами у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами, в усіх підприємствах, установах і організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в державних органах та органах місцевого самоврядування, в судах України усіх рівнів, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», третейських судах, передбачених Законом України «Про третейські суди», в органах Міністерства юстиції України (включаючи Департамент державної виконавчої служби), в органах державної виконавчої служби всіх рівнів, перед приватними виконавцями будь-якого виконавчого округу, арбітражними керуючими, ліквідаторами з усіма правами наданими Кодексом адміністративного судочинства, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та іншими актами законодавства України, а також з усіх інших питань, що стосуються діяльності клієнта та необхідні для виконання даного договору.
Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Бонтлаб Василь Васильович на підставі документів передбачених процесуальним законодавством. Бюро може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах. При цьому зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності (пункт 2.2. договору).
У розділі 5 договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами в акті здачі-приймання виконаної правничої допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність правничої допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання, досвід та кваліфікацію адвоката, строки, ступінь терміновості виконання правничої допомоги та інші суттєві обставини.
Вартість однієї години надання правничої допомоги Бюро складає від 1100,00 гривень до 3500,00 гривень (в залежності від різного роду умов та чинників). При цьому, сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу надання правничої допомоги в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення надання правничої допомоги, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону.
Вартість участі представника Бюро як безпосередньо у судовому засіданні в приміщенні відповідного суду, так і в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів складає від 1500,00 гривень до 3500,00 гривень (в залежності від різного роду умов та чинників).
Розмір додаткової оплати («гонорару успіху «Адвоката») Бюро за прийняття позитивного для клієнта судового рішення (повного або часткового задоволення відповідних вимог клієнта, а також повного або частково відхилення протилежних клієнту вимог іншої зацікавленої сторони в межах певної справи), визначається на рівні від двох до тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (в залежності від різного роду умов та чинників).
Акт здачі-приймання виконаної правничої допомоги підписується сторонами в розумні інтервали часу після надання правничої допомоги та оплати наданої правничої допомоги і фіксує факт падання правничої допомоги, яка передбачена цим договором.
Договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до 31.12.2025 року, а в частині проведення взаєморозрахунків до їх повного виконання.
До заяви додано акт №40 від 02.12.2024 року здачі-приймання виконаної правничої допомоги згідно договору №10/10/2023 про надання правничої допомоги від 10.10.2023 року, згідно якого Адвокатським бюро надано, а клієнтом прийнято наступну правничу допомогу:
- аналіз апеляційної скарги Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19 - 0,2 години;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19 - 3 години;
- участь адвоката Бонтлаба В.В. у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду із розгляду апеляційної скарги Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19, яке відбулося 02.12.2024 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника - адвоката Бонтлаба В.В., надання пояснень у справі, підтримання правової позиції - 1700,00 грн.
- додаткова оплата (гонорару успіху адвоката) у зв`язку з прийняттям позитивного для клієнта судового рішення; залишення без задоволення апеляційної скарги Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 року по справі №922/3574/19 - 4100,00 грн;
Визначено, що сторони фінансових та інших претензій згідно договору №10/10/2023 про надання правничої допомоги від 10.10.2023 року одна до одної не мають. Правнича допомога надана у повному обсязі.
Вказані документи та обставини справи свідчать про документальне підтвердження надання Адвокатським бюро «Василя Бонтлаба», а саме адвокатом Бонтлаб В.В. позивачу правової допомоги в межах господарської справи №922/3574/19.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №915/237/18, від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі №904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат. Такі висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі №910/9714/22.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
З урахуванням зазначеного, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, беручи до уваги принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню в розмірі 7140,00 грн, а в решті вимог заяви в частині стягнення гонорару слід відмовити.
Щодо «гонорару успіху» адвоката суд апеляційної інстанції враховує, що заявлений «гонорар успіху» є такими, що не має характеру необхідних витрат, є неспівмірним із виконаною адвокатом роботою, має надмірний характер, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Необхідно відзначити, що відзив на апеляційну скаргу є майже ідентичним до скарги, яка надавалась до суду першої інстанції.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34- 36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі №922/928/18, від 30.07.2019 року у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі №915/237/18).
Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, приписами статей 123- 130 Господарського процесуального України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 року у справі №906/432/19 зауважив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Верховний Суд акцентує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17).
Вирішуючи питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», колегія суддів виходить з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відтак колегія суддів враховує загальну суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи, що переглядається, в суді апеляційної інстанції сукупно, «гонорар успіху» в цій частині, предмет судового розгляду, обсяг робіт, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат у контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру. Таким чином, суд не покладає на весь заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу за перегляд справи в апеляційній інстанції та обмежує його до розміру 7140,00 грн основного гонорару адвоката (аналіз апеляційної скарги, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 02.12.2024 року).
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3574/19 задовольнити частково.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 16.12.2024 року.
Головуючий суддя В.С. Хачатрян
Суддя Р.А. Гетьман
Суддя М.М. Слободін