ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2024м. СумиСправа № 920/1191/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/1191/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос (вул. Нижній Вал, буд. 7-9, а/с № 8, м. Київ, 04052)

до відповідача Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, 40009)

про стягнення 112 096 223 грн 19 коп.

представники учасників справи:

від позивача Колосюк В.А.;

від відповідача не з`явився;

УСТАНОВИВ:

23.09.2024 позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 112 096 223 грн 19 коп., в тому числі: 53 500 000 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 1 363 150 грн 68 коп. заборгованості за процентами за правомірне користування кредитними коштами за період з 31.07.2021 до 30.09.2021, 3 947 140 грн 65 коп. пені, 4 280 000 грн 00 коп. заборгованості за процентами за неправомірне користування кредитними коштами за період з 01.10.2021 до 23.02.2022, 23 466 525 грн 38 коп. інфляційних втрат, 25 539 406 грн 48 коп. комісії за обслуговування кредитного договору відповідно до договору фінансового кредиту № 29/07/21 від 29.07.2021, укладеного між сторонами.

Ухвалою від 25.09.2024 господарський суд відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 24.10.2024, 12:30; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Ухвалою від 25.09.2024 господарський суд відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос (вх. № 4244 від 23.09.2024) про забезпечення позову у справі № 920/1191/24.

Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.09.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача 25.09.2024, що підтверджується довідкою Господарського суду Сумської області.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвалою від 21.10.2024 господарськи суд задовольнив клопотання представника позивача (вх. № 4551 від 16.10.2024) про участь у судовому засіданні у справі № 920/1191/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судове засідання 24.10.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Вдовенко Д.В. на лікарняному.

Ухвалою від 28.10.2024 господарський суд призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 14.11.2024, 16:00; забезпечив участь представника позивача у судовому засіданні 14.11.2024 о 16 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

У судовому засіданні 14.11.2024, за участю представника позивача, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті з повідомленням сторін на 05.12.2024, 14-30; протокольну ухвалу про забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні 05.12.2024 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Станом на 05.12.2024 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

29 липня 2021 року між сторонами укладений договір фінансового кредиту № 29/07/21 відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати грошові кошти відповідачу в сумі 53 500 000,00 грн., що надаються до « 30» вересня 2021 р., на умовах зворотності, строковості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15 % (п`ятнадцять) процентів річних. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням: поповнення оборотних коштів.

Згідно з п. 1.3. договору кредитодавець зобов`язаний видати кредит позичальнику наступним чином: кредитодавець перераховує на рахунки позичальника 53 500 000,00 грн. до 30.07.2021 включно до кінця банківського дня.

За умовами п. 1.4. договору строк користування кредитними коштами з 29 липня 2021 року до 30 вересня 2021 року, а в частині зобов`язань, що лишилися не виконаними - до їх повного виконання.

Пунктом 1.6. договору встановлено, що датою надання кредиту вважається дата списання відповідної суми з поточного рахунку кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця.

Відповідно до п. 2.2.2. договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти, інші платежі в порядку визначеному договором.

Згідно з п. 3.1. договору сторони домовилися, що погашення кредиту може робитися різними за розміром сумами (частинами), проте остаточний розрахунок має бути зроблений не пізніше 30 вересня 2021 року включно.

Пунктом 3.2. договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з поточного рахунку кредитодавця) до дня повного повернення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця) включно. Нарахування процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

За умовами п. 3.3. договору сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється у кінцевий термін повернення кредиту, зазначений в п. 3.1. договору, з урахуванням положень п. 3.2. договору.

У разі прострочення позичальником своїх грошових зобов`язань за договором та неповернення кредитних коштів та/або процентів у строки, визначені договором, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю 20 % (двадцять) процентів річних від простроченої суми кредиту (у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) до дня повного погашення заборгованості за договором.

Відповідно до п. 3.4. договору у разі виникнення заборгованості за договором сторони погоджують таку послідовність її погашення: пеня, зазначена у п. 6.4. договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів (якщо прострочення матиме місце); інші платежі, що підлягають сплаті за договором; проценти за користування кредитними коштами; сума основного боргу за договором фінансового кредиту.

Згідно з п. 3.5. договору за обслуговування договору позичальником сплачується окрема комісія.

Розмір комісії розраховується за формулою.

Х = ((К/А * Б)-К) * 1,2 де:

X - сума комісії.

К - сума наданих кредитних коштів, зазначена в п. 1.1. договору.

А - офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на момент видачі/перерахування кредитних коштів згідно п. 1.3. договору.

Б - офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату внесення останнього платежу за договором фінансового кредиту.

У разі, якщо розмір комісії, обчислений за правилами цього пункту становить суму, що є більшою нуля комісія за обслуговування договору визначається позикодавцем в окремому рахунку та сплачується позичальником разом з останнім платежем, направленим на повернення позики, в зазначений строк позичальник зобов`язується звернутись до позикодавця за уточненням суми комісії та відповідно сплатити її.

Відповідно до п. 6.3. договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За умовами п. 8.2. договору будь-які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з цим договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим/цінним листом, телеграмою або доставлені особисто на адресу сторін.

Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією стороною іншій за адресою, зазначеною у договорі.

Сторона вважається такою, що знала про зміну адреси іншої сторони, виключно у разі укладення сторонами відповідної додаткової угоди до договору.

Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати реєстрації кредитодавцем рекомендованого/цінного листа або телеграми у відділенні поштового зв`язку/телеграфі (при цьому позичальник несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує сім календарних днів) або в день особистого вручення позичальнику, зазначений в повідомленнях та/або документах.

Факт виконання позивачем договірних зобов`язань щодо надання кредиту в сумі 53 500 000 грн 00 коп. підтверджується платіжним дорученням № 117 від 30.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав своєчасно та в повному обсязі договірних зобов`язань щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача 53 500 000 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 1 363 150 грн 68 коп. заборгованості за процентами за правомірне користування кредитними коштами за період з 31.07.2021 до 30.09.2021, 3 947 140 грн 65 коп. пені, 4 280 000 грн 00 коп. заборгованості за процентами за неправомірне користування кредитними коштами за період з 01.10.2021 до 23.02.2022, 23 466 525 грн 38 коп. інфляційних втрат, 25 539 406 грн 48 коп. комісії за обслуговування кредитного договору.

26.01.2024 позивач надіслав відповідачу вимогу № 260124/1 разом з рахунком щодо сплати комісії (п. 3.5. договору), в якій вимагав негайно погасити заборгованість за кредитним договором та сплатити у семиденний строк від дня пред`явлення рахунку, комісію, яка станом на 26.01.2024 становить 25 539 406 грн 48 коп. Відповідні на вимогу відповідач не надав, заборгованість не сплатив.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються за користування кредитом, тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку. Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що факт надання відповідачу кредиту в сумі 53 500 000 грн 00 коп. підтверджується платіжним дорученням № 117 від 30.07.2021.

За користування кредитом за період з 31.07.2021 до 30.09.2021 позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 15 % (п`ятнадцять) процентів річних в загальній сумі 1 363 150 грн. 68 коп.

Відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у передбачений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 53 500 000 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 1 363 150 грн 68 коп. заборгованості за процентами (правомірне користування кредитними коштами).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 6.4. договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів визначених договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в національній валюті України в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1 договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення виконання, за реквізитами зазначеними в п. 9 договору.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 3 947 140 грн 65 коп., виходячи з суми заборгованості в розмірі 54 863 150 грн 68 коп., за період з 01.10.2021 до 23.02.2022.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3.3. договору визначено, що у разі прострочення позичальником своїх грошових зобов`язань за договором та неповернення кредитних коштів та/або процентів у строки, визначені договором, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю 20 % (двадцять) процентів річних від простроченої суми кредиту (у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) до дня повного погашення заборгованості за договором.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховані 20% річних в сумі 4 280 000 грн 00 коп. за період з 01.10.2021 до 23.02.2022, виходячи з суми заборгованості за кредитом 53 500 000 грн.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 947 140 грн 65 коп. пені, 4 280 000 грн 00 коп. процентів за неправомірне користування кредитними коштами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати за період з 01.10.2021 до 20.09.2024, виходячи з суми заборгованості в розмірі 54 863 150 грн. 68 коп. (53 500 000 грн. - заборгованість за кредитом, 1 363 150 грн 68 коп. - заборгованість зі сплати процентів за правомірне користування кредитом).

Також на підставі п. 3.5. договору за наведеною в цьому пункті договору формулою позивач нарахував відповідачу комісію в сумі 25 539 406 грн. 48 коп., яка визначена виходячи з суми наданих коштів за кредитом поділеної на офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на момент перерахування кредитних коштів 30.07.2021 та помножений на офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України станом на 26.01.2024 (дата виставлення рахунку на сплату комісії).

Рахунок на сплату комісії надісланий позивачем відповідачу разом з вимогою від 26.01.2024 та отриманий останнім 02.02.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (вимога, рахунок, фіскальний поштовий чек, опис вкладення, відстеження статуту поштового відправлення - а.с. 19-23).

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору розмір кредиту визначений у національній валюті України гривні. Водночас у п. 3.5. договору сторони погодили сплату окремої комісії, яка за своєю правовою природою є курсовою різницею між національною валютою та іноземною валютою (долар США) за період з дати перерахування кредитних коштів до дати внесення останнього платежу за кредитним договором.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. За своєю правовою природою курсова різниця, яка за умовами договору підлягає нарахуванню та оплаті, покриває матеріальні втрати позивача від знецінення грошових коштів.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти (позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 року по справі № 905/192/18, від 05.07.2018 року по справі № 761/1617/15-ц).

З наведеного слідує неможливість одночасного покриття позивачеві матеріальних втрат від знецінення коштів за рахунок донарахування окремої комісії з урахуванням курсової різниці національної валюти до долара США на дату виставлення рахунку на сплату комісії 26.01.2024 та стягнення до вказаної дати інфляційних втрат, нарахованих на суму грошового зобов`язання, вираженого в гривнях.

За викладених обставин суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 539 406 грн 48 коп. курсової різниці, визначеної станом на 26.01.2024 (окрема комісія згідно з п. 3.5. договору).

Оскільки покриття позивачеві матеріальних втрат від знецінення коштів передбачено договором за рахунок сплати комісії, яка за своєю правовою природою є курсовою різницею між національною та іноземною валютою (долар США) за період з дати перерахування кредитних коштів 30.07.2021 до дати виставлення відповідачу рахунку на сплату комісії 26.01.2024, стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму грошового зобов`язання, вираженого в гривнях заборгованості за кредитом за період з 01.10.2021 до 26.01.2024 є за своїм змістом подвійною відповідальністю за невиконання зобов`язання, що суперечить нормам чинного законодавства.

За цих обставин суд вважає позовні вимоги в частині інфляційних втрат такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 3 228 512 грн 75 коп. інфляційних втрат за період з 27.01.2024 до 20.09.2024, виходячи з суми заборгованості за кредитом, 612 251 грн 34 коп. інфляційних втрат за період з 01.10.2021 до 20.09.2024, виходячи з суми заборгованості за процентами за правомірне користування кредитом.

У задоволенні позову в іншій частині щодо стягнення з відповідача 19 625 761 грн. 29 коп. інфляційних втрат суд відмовляє за їх необґрунтованістю, з урахуванням викладеного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням приписів п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 847 840 грн.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, 40009, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Геліос (вул. Нижній Вал, буд. 7-9, а/с № 8, м. Київ, 04052, ) 53 500 000 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 1 363 150 грн 68 коп. заборгованості за процентами за правомірне користування кредитними коштами, 3 947 140 грн 65 коп. пені, 4 280 000 грн 00 коп. заборгованості за процентами за неправомірне користування кредитними коштами, 25 539 406 грн 48 коп. курсової різниці (окрема комісія відповідно до п. 3.5. договору), 3 228 512 грн 75 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, 612 251 грн 34 коп. інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання зі сплати процентів за правомірне користування кредитом, 847 840 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 13.12.2024.

Суддя Д.В. Вдовенко