ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2991/24

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Глуховецький О.С. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення 262 165,95 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі по тексту ТОВ «Бізнес позика») звернулось до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Поплавської Ольги Олександрівни (далі по тексту ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 262 165,95 грн, яка складається із заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 74 478,87 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 187 687,08 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Крім того, ухвалою від 09.07.2024 судом було задоволено клопотання ТОВ «Бізнес позика» про витребування доказів, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» наступні докази: інформацію про видачу ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 ; у випадку видачі ОСОБА_1 платіжної картки з номером № НОМЕР_1 надати інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці за період з 01.08.2023 року до 16.08.2023.

Ухвалою від 12.08.2024 судом було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про передачу справи за підсудністю.

23.08.2024 до суду від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 09.07.2024 надійшли витребувані докази.

03.09.2024 до суду від ТОВ «Бізнес позика» надійшло клопотання, подане у порядку ст. 48 ГПК України, про заміну первісного відповідача ФОП Поплавської О.О. належним - ОСОБА_1 .

У підготовчому засіданні 23.10.2024 судом було відмовлено у задоволенні заявленого позивачем клопотання, оскільки припинення відповідачем підприємницької діяльності в процесі вирішення спору господарським судом не має наслідком необхідність заміни первісного відповідача належним у порядку ст. 48 ГПК України.

Ухвалою від 23.10.2023 судом було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні другої заяви про передачу справи за підсудністю.

Слід зазначити, що судом, відмовляючи у задоволенні заяв відповідачу про передачу справи на розгляд іншого суду було враховано, що на дату відкриття провадження у справі ОСОБА_1 була зареєстрована суб`єктом господарської діяльності, а, отже, підсудність даного спору була визначена відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ГПК України, тобто з урахуванням відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, припинення відповідачем підприємницької діяльності 30.08.2024, тобто в процесі вирішення судом даного спору, не має наслідком необхідність передачі справи на розгляд іншого суду, оскільки за змістом ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд судом даного спору шляхом направлення ухвал спочатку на її адресу місцезнаходження, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . Після повідомлення відповідачем про припинення підприємницької діяльності копії ухвал суду були направлені на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 . Крім того, додатково ухвали суду були направлені на електронну пошту представника відповідача (адвоката Чуйко Я.В.).

Проте, направлені на адресу відповідача рекомендовані повідомлення, які містили відмітку «судова повістка», були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення Поплавської О.О. про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

11.05.2017 розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, №1593 було видано ТОВ «Бізнес позика» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.

14.12.2017 між ТОВ «Бізнес позика» (Організація) та ТОВ «ФК «Елаєнс» (Фінансова компанія) було укладено договір про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на карту) №41084239_14/12/17.

04.11.2020 між ТОВ «Бізнес позика» (Клієнт) та ТОВ «ПрофітГід» (Установа) було укладено договір про надання послуг № ПГ-5, предметом якого є надання Установою дистанційного обслуговування, фінансових послуг з прийому платежів, що надходять на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечення технологічного обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1 договору).

01.08.2023 між ТОВ «Бізнес позика» (Кредитодавець) та ФОП Поплавською О.О. (Позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 471569-КС-001, відповідно до п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі договір).

У п. 1 кредитного договору №471569-КС-001 від 01.08.2023 наведені наступні умови надання кредиту: строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка - в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15012611, фіксована; комісія за надання кредиту (далі комісія) - 9 000,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 60 000,00 грн; термін дії договору - до 16.01.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 156 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 кредитного договору №471569-КС-001 від 01.08.2023 протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Графік платежів викладений у п. 3 кредитного договору №471569-КС-001 від 01.08.2023 та містить наступні відомості: дату операції, залишок по основній сумі кредиту; проценти за користування кредитом; частковий платіж основної суми; комісію за надання кредиту; загальний платіж.

Кредитний договір №471569-КС-001 від 01.08.2023 підписаний Поплавською О.О. одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого суду було надано довідку, підписану директором ТОВ «Бізнес позика», яка містить візуальну форму послідовності дій Клієнта.

ТОВ «Бізнес позика» також надано суду Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, затверджені наказом директора товариства №13-ОД від 22.06.2022.

На підтвердження факту перерахування 01.08.2023 на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн позивачем було надано суду довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» про перерахуванні коштів на картку № НОМЕР_1 , а також квитанції від 01.08.2023.

02.08.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ФОП Поплавською О.О. було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №471569-КС-001 від 01.08.2023, відповідно до п. 2.1 якого сторони погодили, що кредит збільшується на 15 000,00 грн та Кредитодавець на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути збільшений кредит на 15 000,00 грн у строки та на умовах викладених у договорі.

Додаткова угода від №1 від 02.08.2023 до договору №471569-КС-001 від 01.08.2023 також підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого суду було надано довідку, підписану директором ТОВ «Бізнес позика», яка містить візуальну форму послідовності дій Клієнта.

На підтвердження факту перерахування 02.08.2023 грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн. на рахунок Поплавської О.О. позивачем було надано суду інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн».

Згідно інформаційних довідок від 22.02.2024, виданих ТОВ «Платежі онлайн», відповідач здійснював погашення кредиту на вебсайті ТОВ «Бізнес позика», сплативши на рахунок позивача 16.08.2023 16 230,00 грн, 09.09.2023 16 230,00 грн, 16.09.2023 20 733,55 грн.

23.08.2024 до суду від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 09.07.2024 надійшов лист, згідно якого Банком повідомлено, що на ім`я Поплавської О.О. емітована банківська картка № НОМЕР_1 .

При цьому, з виписки по рахунку за період з 01.08.2023 по 16.08.2023, наданої АТ КБ «Приватбанк» на вимогу суду, можна встановити, що на карту відповідача 01.08.2023 було зараховано грошові кошти у загальному розмірі 60 000,00 грн, 02.08.2023 на карту були зараховані кошти у розмірі 15 000,00 грн.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

В силу вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 01.08.2023 між ТОВ «Бізнес позика» (Кредитодавець) та ФОП Поплавською О.О. (Позичальник) було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 471569-КС-001.Вказаний договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Крім того, між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 02.08.2023 до зазначеного кредитного договору.

На виконання зобов`язань за кредитним договором та додатковою угодою до договору ТОВ «Бізнес позика» було 01.08.2023 та 02.08.2023 переказано на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 75 000,00 грн, що підтверджується довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Платежі онлайн», а також випискою по рахунку відповідача за період з 01.08.2023 по 16.08.2023, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 09.07.2024.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зобов`язань, прийнятих на себе за умовами кредитного договору №471569-КС-001 від 01.08.2023 та додаткової угоди №1 від 02.08.2023 до нього ОСОБА_1 не було повернуто у повному обсязі кредитні кошти та не сплачено проценти за їх користування у строк до 16.01.2024, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даними позовними вимогами.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №471569-КС-001 від 01.08.2023, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «Бізнес позика» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 74 478,87 грн та заборгованості за процентами у розмірі 187 687,08 грн, які були нараховані позивачем у межах строку кредитування, тобто до 16.01.2024.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до Поплавської Ольги Олександрівни позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 74 478,87 грн та заборгованості за процентами у розмірі 187 687,08 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами витрат на правову допомогу у розмірі 9500,00 грн, клопотання про розподіл яких було заявлено позивачем, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги від 25.11.2022, укладений між позивачем та «АО Правовий баланс»; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Р--07/24 від 01.07.2024, підписаний між позивачем та АО «Правовий баланс», згідно якого вартість наданої правової допомоги з підготування позовної заяви про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 складає 9500,00 грн; рахунок-фактуру №Р-00000141 від 01.07.2024, виставлений позивачу; платіжну інструкцію №2438 від 02.07.2024 на суму 9 500,00 грн., яка підтверджує оплату позивачем наданої правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами надання оцінки заявленому позивачем клопотанню про розподіл витрат на правову допомогу, суд, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, доходить висновку, що надання правової допомоги у вигляді написання позовної заяви, вартість якої оцінена сторонами у розмірі 9 500,00 грн є співмірною із складністю справи та ціною позову.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи ненадходження від відповідача клопотання про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат, дійшов висновку про наявність підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» /01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411; ідентифікаційний код 41084239/ заборгованість за тілом кредиту у розмірі 74 478,87 грн /сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят вісім грн 87 коп./, заборгованість за відсотками у розмірі 187 687,08 грн /сто вісімдесят сім тисяч шістсот вісімдесят сім грн 08 коп./, судовий збір у розмірі 3 145,99 грн /три тисячі сто сорок п`ять грн 99 коп./, витрати на правову допомогу у розмірі 9 500,00 грн /дев`ять тисяч п`ятсот грн 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2024 р.

Суддя С.П. Желєзна