РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2024Справа №910/3667/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення №402-р від 28.12.2023

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Шманьов Т.І.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виналь" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №402-р від 28.12.2023 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу".

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним прийняттям Антимонопольним комітетом України рішення про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу №402-р від 28.12.2023, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати таке рішення протиправним та скасувати його.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.04.2024.

Через діловодство суду 16.04.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 30.04.20247 відкладено підготовче засідання на 28.05.2024.

Через систему "Електронний суд" 06.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Через систему "Електронний суд" 27.05.2024 від представника позивача надійшло клопотання про призначення експертизи.

Протокольною ухвалою суду від 28.05.20247 відкладено підготовче засідання на 17.07.2024.

Через діловодство суду 15.07.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь" про призначення експертизи від 27.05.2024; зобов`язано Антимонопольний комітет України надати належним чином засвідчену копію листа Державної податкової служби України від 20.10.2023 №12992/5/99-00-04-03-0105, а також, інформацію коли саме заявники - АТ "Сараджишвілі" та АТ "Телавський винний льох" дізналися або мали дізнатися про порушення їх прав діями ТОВ Виналь", у вигляді поширення ним інформації, що вводить в оману покупців щодо сприйняття його товару позивача грузинського; відкладено підготовче засідання на 07.08.2024.

Через діловодство суду 06.08.2024 від представника відповідача надійшли витребувані ухвалою суду документи.

Протокольною ухвалою суду від 07.08.2024 відкладено підготовче засідання на 04.09.2024.

Через систему "Електронний суд" 04.09.2024 від представника позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 частково задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь" від 22.07.2024 про витребування оригіналів письмових доказів; зобов`язано Антимонопольний комітет України надати для огляду у судовому засіданні оригінали письмових доказів: звіти за результатами проведення письмового опитування споживачів; звіти інтерв`юерів; анкети опитування; відкладено підготовче засідання на 02.10.2024

Через діловодство суду 01.10.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про проведення огляду оригіналів письмових доказів за їх місцем знаходженням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2024 задоволено клопотання Антимонопольного комітету України від 01.10.2024 про огляд оригіналів письмових доказів за їх місцезнаходженням; провести огляд доказів за їх місцезнаходженням, що відбудеться 10.10.2024 о 09:00 год. за адресою: вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035; зобов`язано відповідача забезпечити проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, що відбудеться 10.10.2024 о 09:00 за адресою: вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035; відкладено підготовче засідання на 16.10.2024.

Через систему "Електронний суд" 16.10.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Протокольною ухвалою суду 16.10.2024 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2024.

Протокольною ухвалою суду 20.11.2024 оголошено перерву в судовому засіданні та призначено наступне судове засідання на 11.12.2024.

У судовому засіданні 11.12.2024 суд заслухав вступне слово представника позивача, який підтримував позовні вимоги, та вступне слово представника відповідача, який заперечував проти позову.

Суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін, як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог та заперечень проти позову.

11.12.2024 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

За результатом розгляду Антимонопольним комітетом України справи №127-26.4/20-21 28.12.2023 прийнято рішення №402-р про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу, яким постановлено наступне:

- визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь", які полягають у поширенні невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману, щодо походження коньяків України під позначенням "ADJARI", зокрема внаслідок обраного способу викладення цієї інформації, що може вплинути на наміри цих осіб придбати виноробну продукцію, вважаючи її грузинською, порушенням, передбаченим статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції";

- накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виналь" штраф у розмірі 10 000 000 грн.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який затверджений розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 4 розділу 8 Порядку розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення, обґрунтування розміру штрафу та спростування заперечень, наданих особами, які беруть участь у справі, до подання з попередніми висновками у справі (у разі їх наявності).

Господарським судом міста Києва встановлено, що під час прийняття спірного рішення Комітет виходив з наступного.

Відповідачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Виналь" основним видом діяльності якого є оптова торгівля напоями (код КВЕД 11.02), а відтак є суб`єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

До Комітету надійшла заява від 19.10.2020 №19/10/2020-1 АТ "Сараджишвілі" та АТ "Телавський Винний Льох" про порушення ТОВ "Атлантіс" та ТОВ "Виналь" законодавства, передбаченого статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, щодо виноробної продукції під позначенням "ADJARI".

Розпорядженням державного уповноваженого АМК від 15.02.2021 №01/43-р розпочато розгляд справи №127-26.4/20-21 за ознаками вчинення Товариством порушення, передбаченого статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

Під час розгляду даної справи, відповідачем встановлені наступні обставини.

ТОВ "Виналь" використовує у своїй господарській діяльності позначення "ADJARI" на підставі ліцензійних договорів від 27.07.2020 №27-07/20, від 05.10.2022 №05-10/22, ВІД 26.10.2022 №26-10/22.

Під позначенням "ADJARI" виготовляються ТОВ "Виналь" вина як самостійно, так і за замовленням на їх виготовлення в ТОВ "Таїрово вайнері", а коньяки України під позначенням "ADJARI" виготовляються за замовленням на їх виготовлення у ПрАТ "ДМК "Таврія", ПрАТ "Одеський коньячний завод", ТОВ "Migdal-P", ТОВ "Eurodinin", ТОВ "Euro Alko".

ТОВ "Виналь" для виробництва вин під позначенням "ADJARI" не використовує виноматеріал із Грузії, а використовує тільки вітчизняні виноматеріали; не використовує зарубіжну технологічну документацію.

Обсяги реалізації ТОВ "Виналь" виноробної продукції під позначенням "ADJARI" з 20.01.2020 по 05.04.2023 становили 5 909 662 літрів на загальну суму 862 366 313 грн без ПДВ.

Поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням "ADJARI" здійснювалось ТОВ "Виналь" через третіх осіб: засобами радіомовлення, в мережі Інтернет, засобами телебачення.

ТОВ "Виналь" здійснювало поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням "ADJARI" в ефірах каналів радіомовлення опосередковано через ТОВ "ТОП СІТІ" протягом травня - червня 2020 року на каналах радіомовлення "Радіо Рокс", "П`ятниця", "Мелодія", "Шансон" та через ТОВ "РА ТОПСІТІ" протягом квітня-травня 2021 року на каналах радіомовлення "Люкс ФМ" та "ХІТ ФМ" (далі разом - Канали радіомовлення):

1) в ефірі каналу радіомовлення "Радіо Рокс" у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- "Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє";

- " Запорука гарного застілля вдалий вибір гостей, експерт станції чудового настрою, атмосфери гостинності та задушевних тостів - це коньяк Аджарі. Гість застілля. Який створює незабутні моменти у твоєму житті. Аджарі Гамарджоба Генацвале . Надмірне споживання Алкоголю шкідливо для Вашого здоров`я";

2) в ефірі каналу радіомовлення "Мелодія" у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- "Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє гарячі хіти на Мелодія ФМ";

3) в ефірі каналу радіомовлення "Шансон" у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- "Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє";

- "Традиції грузинської гостинності на Радіо Шансон. Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале";

4) в ефірі каналу радіомовлення "Радіо П`ятниця" у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- "Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє";

5) в ефірі каналу радіомовлення "Люкс ФМ" у квітні та травні 2021 року поширювались відомості такого змісту:

- "Мудреця запитала кого із своїх синів Ви більше любите. Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо келихи коньяку Аджарі за вірних своєму слову, хто боїться втратити честь та ім`я, а також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед і вперед. Аджарі - краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвале";

- Гамарджоба Генацвале вітаю на грузинському застіллі із гучними тостами, запальною лезгинкою і смачними Чахаклбілі. Аджарі - краща дев`ятка Гамарджоба Генацвалє";

- Представляє торгова марка Аджарі, торгова марка Аджарі краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвале;

6) в ефірі каналу радіомовлення "ХІТ ФМ" у квітні та травні 2021 року поширювалась інформація такого змісту:

- "Мудреця запитала кого із своїх синів Ви більше любите. Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо келихи коньяку Аджарі за вірних своєму слову, хто боїться втратити честь та ім`я, а також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед і вперед. Аджарі - краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвалє ";

"Торгова марка Аджарі представляє. Партнер програми Аджарі. Аджарі краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвалє".

В ефірі радіостанції з позивним "Люкс ФМ" за період з 13.04.2021 по 30.04.2021 відповідно до графіка трансляції здійснено трансляцію аудіо рекламного матеріалу з назвою "ADJARI тост" тривалістю 36 секунд (кількість виходів 72, загальний час 43 хвилини 12 секунд) (далі - аудіореклама "ADJARI").

В аудіорекламі "ADJARI" поширено таку інформацію, що супроводжувалась грузинською етнічною музикою:

"Мудреця запитали:

- Кого із своїх синів ви більше любите?

Він відповів:

- Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо ж келихи коньяку ADJARI - за вірних своєму слову, ого боїться втратити честь та ім?я, і також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед.

Adjari. Краща дев?ятка. Гамарджоба, Генацвале! Надмірне вживання алкоголю, шкідливе для вашого здоров`я) (тотожна за змістом інформація поширена на інтернет-сайт Adjari).

Комітетом проаналізовано зміст вищезазначеної поширюваної ТОВ "Виналь" інформації, та встановлено, що відтворені у вигляді аудіо форматі відомості, а саме: вітання грузинською мовою "Ґамарджоба Генацвале!", національної (грузинської етнічної) музики, "по грузинськи", "грузинської гостинності" тощо, може сприйматися споживачами як інформація про те, що ці коньяки України під позначенням "ADJARI" є грузинськими.

Відповідно до доручення голови Комітету від 13.07.2023 №13-01/407 відповідним територіальним відділенням проводилось опитування споживачів алкогольної продукції у кількості не менше ніж 50 осіб, за результатом яких встановлено наступне:

1) 139 респондентів (46 %) вважають, що на їх намір щодо придбання продукції впливають інформаційні матеріали (реклама) на телебаченні, радіо або в мережі Інтернет, у той час, як так не вважають 161 респондент (54 %);

2) щодо поширеної інформації у відеороликах 1-3: у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 269 респондентів (90%) зазначили - з Грузією, у той час, як 6 респондентів (2%) зазначили - 3 Україною; 195 респондентів (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 1-10 анкети), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 105 респондентів (35 %);

3) щодо поширеної інформації на інтернет-сайті ADJARI: у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 271 респондент (90 %) зазначив - з Грузією, у той час, як 6 респондентів (2%) зазначили - 3 Україною; 194 респонденти (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 11-14 анкети), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 106 респондентів (35 %);

4) щодо поширеної інформації на інтернет-сайті каналу радіомовлення "ХІТ ФМ" (hitfm.ua) та в соціальній мережі "Фейсбук" цього каналу радіомовлення (https://www.facebook.com/hitfm.ua/): у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 272 респонденти (91 %) зазначили - з Грузією, у той час, як 7 респондентів (2 %) зазначили - з Україною; 195 респондентів (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 15-16), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 105 респондентів (35 %).

Відповідач дійшов висновку, що результати опитування свідчать про те, що в більшості респондентів виноробна продукція під позначенням "ADJARI", з огляду на поширену щодо неї інформацію в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення "ХІТ ФМ" (в соціальній мережі "Фейсбук"), асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виноробній продукції, вважаючи її грузинською.

На підставі вказаного у рішенні від 28.12.2023 №402-р Антимонопольний комітетом України дійшов висновку, що дії ТОВ "Виналь", які полягають у поширенні на каналах радіомовлення, в мережі Інтернет на інтернет-сайтах, в ефірі телевізійних каналів невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману щодо походження коньяків України під позначенням "ADJARI" є порушенням передбаченим статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Позивач не погоджуючись із рішенням Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 №402-р, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Розглядаючи позов про визнання недійсним Рішення АМК, господарський суд має не встановлювати безпосередньо наявність чи відсутність акта недобросовісної конкуренції з боку суб`єкта господарювання, а зобов`язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним (стаття 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції є вчинення нею дій, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Що стосується тверджень позивача щодо порушення процесуальних норм під час розгляду справи, а саме штучних обмежень запроваджених Антимонопольним комітетом України, що призвело до позбавлення позивача можливості ознайомитися з матеріалами справи, щоб зібрати докази для підтвердження власної позиції, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 16, 26 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5 (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету № 169-р від 29.06.98), особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи (за винятком інформації з обмеженим доступом, а також інформації, визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) після одержання копії подання з попередніми висновками в справі (витягу з нього відповідно до пункту 26 цих Правил), а також мають право наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення, одержувати копії рішень у справі (витяги з них, за винятком інформації з обмеженим доступом, а також інформації визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), подавати свої міркування та заперечення, оскаржувати рішення в порядку, визначеному законодавством.

Копії подання з попередніми висновками (або витяги з нього, що не містять інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) не пізніше ніж за десять днів до прийняття рішення у справі надсилаються сторонам та третім особам.

Матеріали справи свідчать, що Комітет листом від 15.12.2023 №127-26.4/02-13062е надіслав ТОВ "Виналь" копію витягу з подання про попередні висновки у справі, який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №345, вручений останньому 20.12.2023.

Згідно пункту 27 Правил розгляду справ про дату, час і місце розгляду справи особи, що беруть участь у справі, повідомляються не пізніше ніж за п`ять днів до дня її розгляду.

Щодо участі у засіданні Комітету позивачу надіслано листи від 19.12.2023 №127-26.4/02-13141е та від 21.12.2023 №127-26.4/01-13304е про перенесення розгляду справи з 26.12.2023 на 28.12.2023; на офіційному веб-порталі Комітету 20.12.2023 розміщено інформацію про подання про попередні висновки у справі із зазначенням дати, часу та місця розгляду цієї справи4 22.12.2023 розміщено інформацію про подання про попередні висновки у справі №127-26.4/20-21 із зазначенням оновленої дати, часу та місця розгляду цієї справи, а саме 28.12.2023.

Що стосується розгляду Комітетом клопотання ТОВ "Виналь" від 22.12.2023 №12/23/4 про необхідність більш тривалого часу для розгляду витягу із подання про попередні висновки у справі та підготовки заперечень до нього, то представника позивача повідомлено на засіданні комітету під час розгляду справи, а також додатково надіслано лист від 17.01.2024 №127-26.4/02-555е разом з витягом з протоколу засідання Комітету від 28.12.2023 №56, який отримано ТОВ "Виналь" 26.01.2026 поштовим зв`язком та 18.01.2024 електронною пошто.

Відповідач зазначає, що ТОВ «Виналь» подало до Комітету клопотання від 21.12.2023 №12/23/3 про ознайомлення з матеріалами справи, про результати розгляду якого Комітет повідомив листом від 26.12.2023 №127-26.4/01-13451е (надіслано електронною поштою об 11:12 та отримано представником ТОВ «Виналь» 26.12.2023 відповідно до розписки про одержання листа), яким зокрема повідомлено про можливість ознайомитися з матеріалами справи з 26 грудня 2023 року (з 9:00 до 18:00, обідня перерва з 13:00 до 13:45) по 27 грудня 2023 року (з 9:00 до 13:00) включно.

Антимонопольний комітет України наголошував, що станом на дату ознайомлення з матеріалами справи, кількість томів справи становила 33 томи, а не 34, як зазначає ТОВ «Виналь», значна частина матеріалів справи містить конфіденційну інформацію (доступ до якої обмежено ТОВ «Виналь»), а саме: Том 1 (сторінки 108-202, 226-242), Том 2 (сторінки 1-22), Том 4 (сторінки 210-214); Том 5 (сторінки 103-257), Том 6 (сторінки 1-250); Том 7 (сторінки 1-251); Том 8 (сторінки 1-157 та 215-225), Том 19 (сторінки 8-42 та 50-145), Том 20 (сторінки 8-82 та 98-210), Том 21 (сторінки 39-130), Том 22 (сторінки 8-92);

Том 33 (сторінки 67-109) (всього 1502 аркушів справи) та з якою Комітет не ознайомлював представника ТОВ «Виналь».

Представник ТОВ «Виналь» 26.12.2023 та 27.12.2023 ознайомився з матеріалами справи, про що складено протоколи від 26.12.2023 б/н та від 27.12.2023 б/н про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до цих протоколів 26.12.2023 один представник ТОВ «Виналь» з 14 години 15 хвилин по 18 годину 00 хвилин по факту ознайомився з 12 томами справи, а 27.12.2023 з 10 години 03 хвилини по 13 годину 20 хвилин із томами 13-20 справи.

Таким чином, представник ТОВ «Виналь» 26.12.2023 та 27.12.2023 на власний розсуд реалізував своє право на ознайомлення із матеріалами справи.

Крім того, ТОВ «Виналь» додатково неодноразово звертався до Комітету з клопотаннями: від 28.12.2023 №281223-01 (вх. Комітету від 28.12.2023 Nє 8-01/15426) про надання копії протоколу засідання; від 28.12.2023 №281223-02 (вх. Комітету від 28.12.2023 №8-01/15427) про продовження строків для ознайомлення з матеріалами справи; повторним клопотанням від 28.12.2023 №281223-03 (вх. Комітету від 28.12.2023 №8-01/15439) про відкладення розгляду справи, про результати розгляду яких Комітет повідомив ТОВ «Виналь» листом від

17.01.2024 №127-26.4/02-555e (далі - Лист 555e) до якого зокрема додано копію витягу з протоколу засідання Комітету від 28.12.2023 №56 на 3 арк. в 1 прим. (надіслано засобами поштового зв`язку).

Подані ТОВ «Виналь» після розгляду справи клопотання від 03.01.2024 №030124-01 (вх. Комітету №8-01/124 від 03.01.2024) про надання копії протоколу засідання Комітету та від 05.01.2024 №030124-2 (вх. Комітету №8-01/230 від 08.01.2024) про ознайомлення з матеріалами справи, також розглянуто Комітетом Листом 555е (отримано уповноваженим представником ТОВ «Виналь» Самойленко Ольгою Миколаївною 26.01.2024 засобами поштового зв`язку, а також 18.01.2024 о 09:55 - електронною поштою).

Надане Листом 555е право щодо ознайомлення з матеріалами справи з 18 січня 2024 року (з 9:00 до 18:00) по 19 січня 2024 року (з 9:00 до 16:45) та з 22.01.2024 по 24.01.2024 (з 9:00 до 18:00) включно, ТОВ «Виналь» реалізовано не було.

Про результати розгляду чергового клопотання ТОВ «Виналь» від 12.02.2024 №02/24/3 (вх. Комітету №8-01/1920 від 13.02.2024) про ознайомлення з матеріалами справи, Комітет повідомив листом від 19.02.2024 №127-26.4/02-1808е, в якому зокрема зазначено, що ТОВ Виналь» може ознайомитися з матеріалами справи з 20 лютого 2024 року по 08 березня 2024 року (з 09:00 до 18:00, обідня перерва з 13:00 до 13:45) включно.

Крім того, цим листом повідомлялося, що ТОВ «Виналь» вже неодноразово зверталося до Комітету з подібними клопотаннями, проте не реалізовувало надане йому право.

Отже, вказане свідчить, що Комітет не обмежував право ТОВ «Виналь» на ознайомлення з матеріалами справи.

Що стосується суті встановленого Комітетом порушення ТОВ "Виналь" передбаченого статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", а саме вчинення дій, які полягають у поширенні на каналах радіомовлення, в мережі Інтернет на інтернет-сайтах, в ефірі телевізійних каналів невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману щодо походження коньяків України під позначенням "ADJARI", суд зазначає наступне.

У відповідності до частин третьої та п`ятої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Відповідно до статті 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року (набула чинності для України 25.12.1991) країни Союзу зобов`язані забезпечити ефективний захист від недобросовісної конкуренції; актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах; зокрема, підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" встановлено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Недобросовісною конкуренцією є такі дії у конкуренції, як, зокрема, поширення інформації, що вводить в оману (стаття 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»).

Відповідно до вимог статті 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема, внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на намір цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, послуг цього суб`єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання;

- приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;

- містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Комітетом відповідно до його повноважень, визначених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Законом України "Про захист економічної конкуренції", при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Комітету збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь- яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Частиною 2 ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що збір доказів здійснюється Комітетом, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15, органи Комітету не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

З наведеного вбачається, що Комітет чи його органи не позбавлені права проводити опитування споживачів.

Крім того суд вказує, що у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №910/450/20 викладено правову позицію щодо опитування, проведеного Комітетом, та вказано, що зазначивши, в обґрунтування підстав для задоволення позову, про відсутність доказів на підтвердження наявності спеціальних знань, навичок, відповідної освіти у працівників органу АМК, які проводили опитування, невідповідність питань ключовим методологічним основам проведення опитування, недоведеність обставин щодо неупередженості та незаінтересованості осіб у результатах опитування, - не врахував приписи статті 41 Закону № 2210, згідно з якими доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення; збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів; те, що жоден законодавчий чи інший нормативний акт не виключає результати проведених опитувань з числа доказів у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2019 зі справи №910/23532/13), а також те, що спеціальним законодавством у сфері захисту економічної конкуренції не визначено вимог, яким має відповідати опитування споживачів, як і не передбачено вимог до працівників органів АМК для проведення опитування, у той час як органи АМК самостійно визначають джерела та засоби, які є необхідними для повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, та які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

Господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, узагальнюючи які, можна прийти до висновку, що результати опитування думки споживачів у сукупності з іншими доказами можуть прийматися на підтвердження наявності в діях особи порушень, передбачених Законом України "Про захист від недобросовісної конкуренції" (постанова Верховного Суду від 01.11.2018 у справі №902/1102/17, постанова Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №902/108/18, постанова Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №907/364/18, постанова Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 910/17070/18, постанова Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/1967/18, постанова Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №910/1254/19).

Так, матеріали справи свідчать, що при прийнятті спірного рішення голова Комітету дорученням від 13.07.2023 №13-01/407 повторно доручив Східному, Південно-східному, Південно-західному, Західному, Північному, Південному територіальним відділенням Комітету провести опитування.

На виконання доручення за результатами проведеного опитування:

- Південно-східне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 28.07.2023 №54-02/745е (вх. Комітету №54-01/2878 від 03.08.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету;

- Західне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 24.07.2023 №63-02/580e (вх. Комітету №63-01/2791 від 31.07.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету. Листом від 24.10.2023 №63-02/891е (вх. Комітету №63-01/4133 від 30.10.2023) цим територіальним відділенням Комітету надано уточнений звіт.

- Південно-Західне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 31.07.2023 №72-02/704е (вх. Комітету №72-01/2917 від 07.08.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету.

- Південне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 31.07.2023 №65-02/589e (вх. Комітету №65-01/2916 від 10.08.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету.

- Північне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 31.07.2023 №60-02/1484e (вх. Комітету №60-01/2913 від 01.08.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету. Листом від 25.10.2023 №60-02/2022е (вх. Комітету №60-01/4152 від 25.10.2023) цим територіальним відділенням Комітету надано уточнений звіт.

- Східне міжобласне територіальне відділення Комітету листом від 31.07.2023 №70-02/875e (вх. Комітету №70-01/2894 від 01.08.2023) передало до Комітету оригінали кольорових анкет, звіти інтерв`юерів та звіт територіального відділення Комітету. Листом від 24.10.2023 №70-02/1306e (вх. Комітету №70-01/4130 від 24.10.2023) цим територіальним відділенням Комітету надано уточнений звіт.

Комітетом складено за результатами проведеного опитування споживачів узагальнювальний звіт від 30.10.2023 №1.

Отже, результати опитування свідчать про те, що в більшості респондентів виноробна продукція під позначенням «ADJARI», з огляду на поширену щодо неї інформацію в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» (в соціальній мережі «Фейсбук»), асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виноробній продукції, вважаючи її грузинською.

Таким чином, враховуючи результати опитування, поширення ТОВ «ВИНАЛЬ» в інформаційних матеріалах виноробної продукції під позначенням «ADJARI» (українських вин та коньяків України) інформації щодо країни походження може вплинути на наміри споживачів щодо придбання ними цієї продукції як грузинської.

Судом відхиляються твердження позивача, як на підставу для визнання анкет (результатів опитування) неналежними доказами з підстав: не співпадіння підписів інтерв`юера, відсутності в анкетах відомостей про те хто саме приймав участь у опитуванні, інформації про те хто саме проводив опитування, з огляду на те, що опитування проведене Комітетом не є соціологічним опитуванням або соціологічним дослідженням, а результати цього опитування є поясненнями третіх осіб щодо розуміння рекламного твердження (інформації щодо країни походження виноробної продукції під позначенням «ADJARI», українських вин та коньяків України), яке було предметом розгляду справи Комітетом, а встановлені недоліки частини анкет не впливають на результат опитування у цілому, зважаючи на їх кількість, у тому числі, на оцінку такого доказу як опитування у сукупності з іншими доказами.

Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Відповідно до висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 13.10.2020 у справі № 908/3340/19, органи Комітету самостійно визначають джерела та засоби, які є необхідними для повного й об`єктивного з`ясування обставин справи та які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Рішення органів Комітету мають містити усі докази, якими обґрунтовуються його висновки. Положення законодавства про захист економічної конкуренції стосовно прав осіб, які беруть (брали) участь у справі (зокрема щодо наведення доказів), не обмежують цих осіб у наданні суду доказів, які раніше не були подані ними в процесі розгляду органами Комітету справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 910/701/17, постанова Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 910/14949/18).

Як вбачається з матеріалів справи №127-26.4/20-21, які були надані Комітетом до суду, у рішенні №402-р вказано мотиви та ті докази, які були в сукупності досліджені Комітетом та покладені в основу рішення для встановлення складу правопорушення в діях позивача, з поширення інформації, що вводить в оману.

При цьому суд вказує, що достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як недобросовісна конкуренція (ст. 5, 7, 11, 13-15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частини перші статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). Для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як, зокрема, недобросовісна конкуренція, не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі, відповідно, недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Зазначена стала та послідовна правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 06.11.2018 у справі № 910/18025/17, від 20.11.2018 у справі № 915/1253/17, від 02.06.2020 у справі № 915/1889/19, від 18.02.2021 у справі № 910/450/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17.

Отже, для кваліфікації дій визначених статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" достатнім є встановлення самого факту порушення, а не настання наслідків у зв`язку з діями пов`язаними з порушенням.

Що стосується розміру штрафу накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 №402-р на ТОВ "Виналь" у розмірі 10 000 000 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", вчинення суб`єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб`єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав відомостей про розмір доходу (виручки), штраф, передбачений частиною першою цієї статті, накладається у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладення штрафу здійснюється відповідно до ч. 3-7 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Суми стягнутих штрафів та пені за прострочення їх сплати зараховуються до державного бюджету.

Як встановлено рішенням №402-р на підставі інформації Державної податкової служби України, наданої листом від 20.10.2023 №12992/5/99-00-04-03-01-05 (вх. Комітету № 7-01/7-02/12656 від 23.10.2023), чистий дохід позивача за 2022 рік становить 1 230 510 000 грн.

Рішенням відповідача № 402-р на ТОВ "Виналь" було накладено штраф у загальному розмірі 10 000 000 грн, що в свою чергу становить 0,8 % від доходу позивача за 2022 рік.

Суд вказує, що чинним законодавством України, Комітет наділений дискреційними повноваженнями та має право накладати штрафи за порушення, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції, у розмірах, визначених ст. 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Встановлення органами Комітету у діях суб`єктів господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу здійснюються на основі аналізу та оцінки доказів, зібраних під час розгляду кожної конкретної справи та виходячи з її фактичних обставин.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те. яке він вважає найкращим з даних обставин.

Європейський суд з прав людини також погоджується із вищезазначеною правовою позицією. У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадеева проти Російської Федерації", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосований до позивача штраф, відповідає вимогам Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та становить до 5 % доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позивача за 2022 рік, а саме складає 0,8 % від доходу (виручки) позивача.

За приписами ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (ч. 1 і 2 ст. 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Водночас, згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", до повноважень саме Антимонопольного комітету України належить, зокрема: прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неправдивих, неповних, неточних відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинуть на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи виконання, надання) товарів, робіт, реалізації (продажу, поставки, послуг цього суб`єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;

- містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання;

- приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;

- містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.

Суд вказує, що Верховний Суд, у постанові від 16.08.2022 у справі № 910/1600/21, прийшов до висновку, що суди, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Комітету, не має встановлювати безпосередньо наявність чи відсутність недобросовісної конкуренції в діях позивача, а зобов`язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення Комітету недійсним.

Згідно з ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб`єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з`ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Враховуючи наявні у справі докази, беручи до уваги обставини, встановлені відповідачем в оспорюваному рішенні, суд погоджується з висновками, викладеними у рішенні відповідача.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд вказує, що дії ТОВ "Виналь" з поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням "ADJARI" в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення "ХІТ ФМ" (в соціальній мережі "Фейсбук") є порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим ст. 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, оскільки така інформація асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виноробній продукції, вважаючи її грузинською.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказано в ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

В статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99 від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виналь" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №402-р від 28.12.2023 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" - відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.12.2024.

Суддя Н.І. Зеленіна