11.12.2024Справа № 910/2281/24
За заявою Київського національного лінгвістичного університету про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2281/24;
за позовом Київський національний лінгвістичний університет
до 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко - Холдінг"; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц."; 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І.";
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство освіти та науки України
про усунення перешкод у користуванні майном
Суддя Сташків Р.Б.
Секретар судового засідання Гарашко Т.В.
Представники сторін:
від позивача - Бєлкін М.Л.,
від відповідача -1 - Ковальчук В.В.,
від відповідача-2 - не з`явився,
від відповідача-3 - не з`явився,
від третьої особи - не з`явився.
Київський національний лінгвістичний університет (далі - позивач, Університет) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко-Холдінг" (далі - відповідач-3) з вимогами про:
1. вселення Київського національного лінгвістичного Університету до нерухомого майна, а саме:
2. визнання недійсним договору оренди укладеного 14 грудня 2022 року між ТОВ "Л.С.Ц." та ТОВ "Р.І.М.І.", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдак Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №679 за яким було передано в користування (оренду) нерухоме майно.
3. визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І.", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМО "Ліко-Холдінг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." права користування нерухомим майном, а саме:
4. зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." усунути перешкоди в користуванні, шляхом виселення з нерухомого майна, а саме:
5. зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." усунути перешкоди в користуванні, шляхом виселення з нерухомого майна, а саме:
6. зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко-Холдінг" усунути перешкоди в користуванні, шляхом звільнення нерухомого майна, а саме:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко-Холдінг" було відмовлено, вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." та Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." задоволено повністю.

Через загальний відділ діловодства суду 28.11.2024 від представника позивача надійшла заява від 25.11.2024 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/2281/24. У поданій заяві останній просить суд покласти на відповідачів 2-3 - 319740 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 29.11.2024 було призначено до розгляду відповідну заяву у судовому засіданні на 11.12.2024.

11.12.2024 від ТОВ «Р.І.М.І.» надійшла заява про зменшення розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, у якій відповідач-3 просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру, що становить 126914,30 грн.

11.12.2024 від ТОВ «Л.С.Ц.» надійшла заява про зменшення розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, у якій відповідач-2 заперечує проти усієї заявленої до стягнення суми витрат та просить суд відмовити повністю у задоволенні заяви позивача.

У судовому засіданні 11.12.2024 представник позивача підтримав вимоги своєї заяви, представник відповідача-1 підтримав заперечення відповідачів -2 та -3.

Дослідивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, а також докази надані з нею, та приймаючи до уваги заперечення відповідачів 2 та 3 суд зазначає про наступне.

У своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача-2 159870 грн та з відповідача-3 159870 грн витрат понесених ним на послуги адвоката під час розгляду даної справи, на підтвердження своїх витрат надає такі докази:

- Договір про надання послуг з адвокатської діяльності (правничої допомоги) №001/24-МГ від 09.01.2024 укладений між позивачем та АО «Моріс Груп»;

- рахунки на оплату №44 від 27.02.2024, №66 від 22.03.2024, №91 від 11.04.2024, №114 від 07.05.2024, №161 від 25.06.2024, №200 від 17.07.2024;

- акти надання послуг №36 від 27.03.2024 на суму 70380 грн, №28 від 12.03.2024 на суму 187920 грн, №118 від 23.07.2024 на суму 76560 грн, №96 від 02.07.2024 на суму 39960 грн, №75 від 15.05.2024 на суму 190260 грн№59 від 19.04.2024 на суму 145920 грн;

- протоколи наданих послуг;

- платіжні інструкції №19/04/2024, №13/03/2024, №23/07/2024, №28/03/2024, №02/07/2024, №15/05/2024;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №615;

- ордер серії АІ №1755447 від 25.11.2024.

Як вбачається з Актів надання послуг долучених позивачем, адвокатським об`єднанням було надано позивачу послуги з правничої допомоги, загалом на суму 319740 грн.

Заперечуючи проти заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу понесену ним при розгляді даної справи, відповідач-2 зазначає, що з інформації наявної на офіційному сайті Університету в його штаті перебуває провідний юрисконсульт, Уперенко Алевтина Олегівна, яка, крім іншого, є адвокатом, а отже, Університет мав можливість і повинен одержати професійну правову допомогу від штатного юрисконсульта, адвоката і може представляти Університет у судах; Університет може представляти власні інтереси в суді самостійно, без залучення послуг Адвокатського об`єднання, оплата послуг адвокатів якого, закладена у витрати на правову допомогу.

Крім того, відповідач-2 зауважує, що позивач включив до розрахунку послуги з питань досудового та мирового врегулювання спору, на які адвокатами позивача витрачено 18,28 годин; їх вартість становить 109680 грн, поряд з цим, мирове врегулювання спору проводилось тривалий час і було припинене з ініціативи позивача, без пояснення причин. Товариство зазначає, що у підготовчому засіданні 09.11.2024 факт припинення переговорів і не погодження Університетом мирової угоди було підтверджено адвокатом позивача, який попросив суд продовжити розгляд справи. Це зафіксовано у протоколі судового засідання від 09.11.2024. Відповідно, проект мирової угоди, протягом 1-3 кварталу 2024 року 19 разів редагувався, попередньо був узгоджений представниками сторін, служб Університету, однак у вересні 2024 року Університет відмовився від його підписання без пояснення причин.

Відповідач-2 просив суд відмовити повністю у заявленій до стягнення позивачем суми витрат на правничу правову допомогу.

Відповідач-3 заперечуючи проти заяви позивача у своєму клопотанні про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу зазначає наступне:

- позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та докази підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката - 28.11.2024, а отже поза межами п`ятиденного строку. При цьому, позивачем разом із вищевказаною заявою до суду не було подано клопотання про поновлення пропущеного строку та обґрунтування поважності причин його пропуску, що не відповідає положенням ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України;

- у заяві позивач посилався на постанову Верховного Суду у справі №910/19865/21 від 17.04.2024 яка, на його думку, звільняє його від необхідності доведення обґрунтованості тарифікації правової допомоги, що на думку відповідача-3 є помилковими та не можуть звільнити позивача від обов`язку доведення розміру витрат критеріям їх співмірності, згідно зі ст. 126 ГПК України;

- позивач безпідставно включив до розрахунку послуги із підготовки заяв із процесуальних питань, а саме: підготовки клопотання про звільнення від оплати судового збору; підготовки клопотання про витребування доказів у справі; підготовки заяви про продовження строку на подання відповіді та відзив у справі: підготовки та подання заяви про зобов`язання Відповідачів надати відповіді на питання, поставлені в позові. Ці розрахунки, не відповідають критерію виправданості, необхідності послуг оскільки клопотання про звільнення від оплати судового збору, відхилено Ухвалою від 29.02.2024, відповідач не повинен оплачувати підготовку заяви про продовження строку на подання відповіді та відзив у справі бо останні мають подаватись вчасно, а питання поставлені позивачем, правомірно залишені відповідачем без відповіді, на розгляд справи ці дії представника не вплинули (окрім збільшення тривалості розгляду справи);

- вартість послуг із досудового та мирового врегулювання спору на суму 109680 грн, має бути виключена із суми витрат Університету на правову допомогу оскільки ці послуги не привели до врегулювання спору, з вини позивача, не відповідають критерію виправданості, необхідності послуг;

- відповідач-3 вважає, що не повинен нести витрати погодинної тарифікації адвокатських послуг, що пов`язані із безпідставним залученням у справу в якості відповідача ТОВ "ТМО "Ліко - Холдінг" у позові до кого було відмовлено.

Відповідач-3 просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру, що становить 126914,30 грн.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд приймає до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7820/21, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Судом враховано поведінку усіх учасників справи під час вирішення цього спору, відповідно і дії позивача які були спрямовані на примирення з відповідачами, однак примирення між сторонами не відбулося.

Щодо тверджень відповідача-3 про подачу позивачем доказів та заяви про понесені ним судові витрати з пропуском строків встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України, то суд зауважує, що позивачем не було порушено відповідних строків. Заяву було надіслано поштою 25.11.2024, що вбачається із відмітки на конверті у якому надійшла заява позивача, тоді як рішення було оголошено 20.11.2024.

Приймаючи до уваги приписи частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи заперечення відповідачів, та той факт, що позовні вимоги було задоволено лише до двох відповідачів (2 та 3), суд дійшов висновку про необхідність у зменшенні розміру заявленої до стягнення суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 100000 грн, відповідно стягненню підлягає по 50000 грн з кожного відповідача у позові до якого було задоволено вимоги. Решта суми витрат на професійну правничу допомогу позивачу не відшкодовуються та залишаються за ним.

Керуючись ст.ст. 127, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц." (м. Київ, вул. Ломоносова, 50/2; ідентифікаційний код 44113870) на користь Київського національного лінгвістичного університету (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 73; ідентифікаційний код 02125289) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." (м. Київ, вул. Кішки Самійла, 6; ідентифікаційний код 39862053) на користь Київського національного лінгвістичного університету (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 73; ідентифікаційний код 02125289) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків