СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Харків Справа №922/3785/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Фізичної особа-підприємця Василевського Віктора Яковича (вх.№2645Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2024 року у справі №922/3785/24,

за позовом Фізичної особа-підприємця Василевського Віктора Яковича, ( АДРЕСА_1 ),

до Фізичної особи-підприємця Михайлюка Івана Івановича, ( АДРЕСА_2 ),

про зобов`язання повернути майно та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП Василевський В.Я. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФПО Михайлюка І.І., в якій просить суд:

- зобов`язати відповідача повернути позивачу майно, яке було передане на відповідальне зберігання за договором відповідального зберігання від 04.09.2020 року №007ТерХТ, на загальну суму 410601,10 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 505039,35грн - неустойка в розмірі 1% від вартості майна за кожний день затримки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.10.2024 року (повний текст підписано 29.10.2024 року, суддя Добреля Н.С.) матеріали справи №922/3785/24 за позовом Фізичної особа-підприємця Василевського Віктора Яковича до Фізичної особи-підприємця Михайлюка Івана Івановича про зобов`язання повернути майно та стягнення коштів передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А).

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права та невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції Господарського суду Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позовні вимоги за позовною заявою по справі №922/3785/24 мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення майна позивачу за договором відповідального зберігання №0070ТерХТ від 04.09.2020 року та складаються з вимоги зобов`язати фізичну особу-підприємця Михайлюка Івана Івановича повернути фізичній особі-підприємцю Василевському Віктору Яковичу майно, яке було передане на відповідальне зберігання за договором відповідального зберігання на загальну суму 410601,10 грн. Зі змісту договору відповідального зберігання №0070ТерХТ від 04.09.2020 року вбачається, що сторонами визначено місце виконання даного договору: в частині виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо зберігання майна - торгове приміщення (склад), розташоване за адресою: Закарпатська область, Іршавський район, село Довге, вул. Боднарівська, 18; в частині виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення позивачу, переданого на зберігання майна - м.Харків, вул. Киргизька, 19.

Апелянт вказує, що оскільки позовні вимоги по справі №922/3785/24 полягають у зобов`язанні відповідача повернути позивачу передане на зберігання майно, місцем виконання якого, згідно п.2.10 договору відповідального зберігання №0070ТерХТ від 04.09.2020 року, сторонами визначено саме місто Харків, вулиця Киргизька, 19, є всі правові підстави стверджувати, що відповідно до ч.5 ст.29 ГПК України даний позов підсудний Господарському суду Харківської області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Фізичної особа-підприємця Василевського Віктора Яковича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2024 року у справі №922/3785/24. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. При цьому, судом роз`яснено можливість реалізації права на подання документів засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд». Крім того, учасників справи попереджено, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3785/24.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частина 2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала у даній справі підпадає під визначення п.8 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена учасникам справи засобами поштового зв`язку та отримана ними 26.11.2024 року.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

15.11.2024 року матеріали справи №922/3785/24 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності відзиву позивача.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваної ухвали, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У параграфі 3 глави 2 розділу І Господарського процесуального кодексу України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

За загальним правилом, встановленим статтею 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача є 90154, Закарпатська обл., Іршавський р-н, с. Довге, вул. Бондарівська, 18.

Відповідно ж до ч.1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України «Підсудність справ за вибором позивача» право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз положення процесуального закону свідчить про те, що ним передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Цивільний кодекс України не містить дефініції «місце виконання договору». Натомість у Цивільному кодексу України йдеться про місце виконання зобов`язання і відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Так, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога, зокрема, про зобов`язання відповідача повернути майно, яке було передано йому позивачем на відповідальне зберігання, на підставі договору відповідального зберігання від 04.09.2020 року №007ТерХТ.

Зі змісту пункту 1.2. вказаного договору вбачається, що місце зберігання майна - торгове приміщення (склад), розташоване за адресою: Закарпатська обл., Іршавінський р-н, с. Довге, вул. Бондарівська, 18.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів, яка мотивована обставиною неналежного виконання саме договору зберігання.

За таких обставин, враховуючи положення статті 532 Цивільного кодексу України, спір щодо зобов`язання повернути майно, котре було передано на підставі договору відповідального зберігання від 04.09.2020 року №007ТерХТ, повинен розглядатися за місцем зберігання такого майна.

Посилання позивача на ту обставину, що місцем виконання договору відповідального зберігання від 04.09.2020 року №007ТерХТ є м.Харків, вул. Киргизька, 19, у зв`язку з тим, що повернення майна повинно відбуватися саме за цією адресою, є помилковим та зводиться до довільного тлумачення умов договору та статті 29 Господарського процесуального кодексу України, що не відповідає їх змісту, оскільки як вірно відзначив суд першої інстанції - місце повернення майна не тотожне місцю виконання правочину.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Даний позов не належить до територіальної юрисдикції Господарського суду Закарпатської області та підлягає передачі за належною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Пунктом 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У даному випадку, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Ухвалу місцевого господарського суду про передання за територіальною підсудністю справи слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 13, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2024 року у справі №922/3785/24 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов