РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2024Справа № 910/11558/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Інвестиції" про стягнення 535 394,47 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 535 394,47 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за Договором оренди земельної ділянки від 10.05.2023 року на підставі статей 16, 1212, 1214 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання ухвали.

01.10.2024 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

29.10.2024 року відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачем неправомірно включено до розрахунку ціни позову суму в розмірі 320 919,51 грн. за період з 01.03.2022 року до 31.12.2022 року, оскільки не враховано положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України згідно якого за період з 01.03.2022 року до 31.12.2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України та перебувають у власності або користування, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

01.11.2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому останній просив задовольнити позовні вимоги повністю.

06.11.2024 року відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, крім того відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 213 268,86 грн. у зв`язку з тим, що визнані відповідачем вимоги позивача в сумі 213 268,86 грн. були перераховані відповідачем згідно платіжної інструкції № 1237 від 05.11.2024 року.

05.12.2024 року позивачем до суду подано додаткові пояснення у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради № 6184/6225 від 02.03.2023 року вирішено передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Інвестиції" в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,4114 га (кадастровий номер :85:288:0014) (код виду цільового призначення - 11.02, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) на АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 11.11.2022 року, номери записів про право власності: 44773950, 44774147, 44773723, 44773518).

Пунктом 3.10 вказаного рішення зобов`язано відповідача сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на ній, до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі розрахунку Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Інвестиції" укладено Договір оренди земельної ділянки № 254 від 10.05.2023 року.

Зі змісту наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 394774539 від 13.09.2024 року) вбачається, що право власності відповідача на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці - об`єкт нежитлової нерухомості, розташованої за адресою: місто Київ, було у встановленому законом порядку зареєстроване 01.11.2021 року.

Вищевказане належне відповідачу нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності площею 0,4114 га кадастровий номер :85:288:0014.

Зі змісту наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 394771667 від 13.09.2024 року) вбачається, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер :85:288:0014 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Інвестиції" зареєстроване 10.05.2023 року на підставі договору оренди, серія та номер: 254, виданий 10.05.2023 року, видавник: Майорова А.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, міста Києва, строк договору оренди: 10 років.

Земельна ділянка з кадастровим номером :85:288:0014 по АДРЕСА_1 в розумінні статті 791 Земельного кодексу України сформована та є об`єктом цивільних прав з 05.01.2022 року. Інформація щодо форми власності в Державному земельному кадастрі відсутня.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у місті Києві від 11.09.2024 року № 26966/5/26-15-04-02-05 відповідач податкові декларації по платі за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) до ДПС не подавав та не сплачував плату за землю за 2022-2023 роки.

Отже, звертаючись із даним позовом до суду, позивач вказав, що відповідач, як власник нерухомого майна на земельній ділянці площею 0,4114 га кадастровий номер :85:288:0014 по АДРЕСА_1 , використовує вказану земельну ділянку безоплатно та без достатньої правової підстави, що є підставою для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, що за період з 05.01.2022 року по 10.05.2023 року становить 535 394,47 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з частиною 1 статті 141 Земельного кодексу України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.

За змістом частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Слід зазначити, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 року у справі № 922/2060/20.

Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 року у справі № 922/3361/19, від 02.06.2020 року у справі № 922/2417/19, від 12.03.2019 року у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 року у справі № 922/652/18 неодноразово зазначав, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої плати підлягають встановленню обставини, зокрема, чи є земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Згідно зі статтею 79 Земельного кодексу України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до статей 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 Податкового кодексу України органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20 зазначила, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Відповідно до розрахунку проведеного позивачем, розмір безпідставно збережених коштів за фактичне користування відповідачем земельної ділянки площею 0,4114 га кадастровий номер :85:288:0014 по АДРЕСА_1 за період з 05.01.2022 року по 10.05.2023 року становить 535 394,47 грн.

Пунктом 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом 69.14 п. 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" № 3050-IX від 11.04.2023 року, який набрав законної сили 06.05.2023 року) за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

В умовах активних наступальних дій з боку агресора та постійної зміни ліній фронту законодавець приймав нормативні акти в екстремальних умовах і цілком зрозуміло, що вказаним Законом звільнялися від плати за землю (орендної плати) земельні ділянки, на територіях де ведуться (велися) бойові дії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 року "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно якого на всій території міста Києва велися бойові дії з 24.02.2022 року по 30.04.2022 року.

За цих обставин суд вважає безпідставним нарахування та стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 24.02.2022 року по 30.04.2022 року в розмірі 68 169,18 грн.

Суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок орендної плати за періоди з 05.01.2022 року по 23.02.2022 року та з 01.05.2022 року по 10.05.2023 року, вважає правомірним нарахування відповідачу плати за користування земельною ділянкою в загальному розмірі 467 225,29 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, за змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки у період з 05.01.2022 року по 23.02.2022 року та з 01.05.2022 року по 10.05.2023 року, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Проте, відповідачем подано платіжну інструкцію № 1237 від 05.11.2024 року в розмірі 213 268,86 грн., яка свідчить, що відповідач перерахував грошові кошти по справі № 910/11558/24.

Таким чином, подана платіжна інструкція свідчить, що відповідач частково перерахував кошти після звернення позивача з позовом до суду.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 213 268,86 грн. безпідставно збережених коштів.

З урахуванням сплаченої відповідачем орендної плати, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за викладених обставин є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 253 956,43 грн. безпідставно збережених коштів (467 225,29 грн. - 213 268,86 грн). У задоволенні позову в іншій частині щодо стягнення з відповідача 68 169,18 грн. суд відмовляє за його необґрунтованістю.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд-Інвестиції" (04080, місто Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 72; ) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ) 253 956 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 43 коп. безпідставно збережених коштів орендної плати за користування земельною ділянкою та 5 606 (п`ять тисяч шістсот шість) грн. 70 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 213 268,86 грн. безпідставно збережених коштів закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна