ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/691/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Підлипенський Д.В., довіреність №608 від 20.11.2023 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: Яковлева М.С., виписка з ЄДР (в режимі відеоконференції);

з перервою в судовому засіданні з 03.12.2024 до 10.12.2024, відповідно до ч.2 ст.216 ГПК України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (м.Житомир)

про стягнення 74 547,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" 74547,00грн, з яких: 53 757,00грн пені та 20 790,00грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 05.04.2023 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару належної якості, у зв`язку з чим позивачем на підставі п.7.3-п.7.4. договору нараховано договірну неустойку.

Ухвалою суду від 25.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.08.2024.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не доведено направлення на адресу відповідача заявки, в порядку визначеному п.5.3. договору, а підписання між сторонами додаткової угоди від 26.09.2023 до договору №, якою погоджено змінити технічні та якісні характеристики товару, свідчить про те, що станом на 26.09.2023 строк поставки товару не настав. Також зауважив, що договір припинив свою дію 29.12.2023, відповідно нарахування позивачем пені та штрафу поза межами дії договору є неправомірним (а.с.79-81).

У відповіді на відзив позивач вказав, що письмова заявка, відповідно до положень п.5.3. договору була направлена електронним листом на електронну адресу постачальника, зазначену в п.14.12. договору, що підтверджується копією заявки на поставку №1 від 28.04.2023 з роздруківкою електронного листа, яким така заявка направлена. Прострочення поставки товару не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із укладенням додаткової угоди №1 від 26.09.2023, зокрема, і у зв`язку з тим, що така угода укладена значно пізніше початку прострочення. Крім того, зі змісту додаткової угоди вбачається, що строк поставки товару нею не змінювався. Натомість внесені зміни до умов договору були погоджені з метою полегшення постачальнику виконання договору. Також зазначив, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке сталося під час дії договору (а.с.84-87).

Ухвалою суду від 13.08.2024, зокрема, продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 01.10.2024.

У судовому засіданні 01.10.2024 оголошено перерву до 11.11.2024, відповідно до ч.2 ст.216 ГПК України.

05.11.2024 від позивача надійшло додаткове пояснення по справі (а.с.133-135).

Ухвалою суду від 11.11.2024 відкладено розгляд справи по суті на 03.12.2024.

У судовому засіданні 03.12.2024 оголошено перерву до 10.12.2024.

Представник позивача у судовому засіданні 09.12.2024 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2023 між ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (покупець, позивач) та ТОВ "Продмаркетпром" (постачальник, відповідач) укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (а.с.9-19), за умовами якого постачальник зобов`язався у визначений цим договором строк передати у власність покупця цистерни, резервуари, контейнери та посудини високого тиску (Ємності) код згідно з ЄЗС ДК-021:2015-44610000-9, зазначені в специфікації, яка наведена у додатку 1 до цього договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такі товари (п.1.1. договору).

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1. договору, якість та комплектність товарів повинні відповідати стандартам, технічним умовам, технічній та/або іншій документації, яка зазначається у додатках до цього договору і містить вимоги до товарів згідно з додатком 2 до цього договору.

Згідно з п.5.1. договору, постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах DDP "поставка зі сплатою мита", ІНКОТЕРМС, з урахуванням умов п.5.1. договору. Поставка товару здійснюється на підставі письмових заявок від покупця, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець надсилає скан-копію підписаної уповноваженою особою заявки електронним листом на електронну адресу постачальника, зазначену у п.14.12. цього договору. Датою отримання заявки постачальником вважається дата надіслання відповідного електронного повідомлення покупцем. Оригінали заявок надсилаються покупцем поштою на адресу постачальника, вказану в розділі 15 цього договору, цінним листом (з описом вкладення) з повідомленням про вручення або кур`єром під розписку. До моменту отримання оригіналу заявки постачальником надіслані електронною поштою заявки мають повну юридичну силу, породжують права і обов`язки сторін і можуть бути подані до судових інстанцій, як належні докази і не можуть спростовуватися сторонами.

Датою поставки товарів за цим договором є дата підписання покупцем акту приймання товарів за кількістю та якістю, відповідно до п.5.14. цього договору.

Відповідно до 5.9. договору, у разі виявлення недоліків в переданих товарах (будь-яка невідповідність товару вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договору або вимогам, що пред`являються до товарів, а також інформації про товар, наданий виробником (постачальником), покупець має право, незалежно від можливості використання товарів за призначенням, вимагати від постачальника за своїм вибором, зокрема, безоплатного усунення недоліків у визначений покупцем строк, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання постачальником повідомлення покупця про виявлені недоліки товарів.

Підпунктом 5.14.1 договору визначено, що приймання товарів покупцем розпочинається з перевірки якості та кількості поставленого товару умовам цього договору та вимогам Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СрСр від 15.06.1965 №п-6, та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №п-7, що застосовуються до правовідносин сторін за цим договором в тій частині, що не суперечать умовам, встановленим цим договором.

За порушення постачальником умов цього договору щодо якості (комплектності) товарів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) товарів. Сплата штрафу не звільняє постачальника від обов`язку виконати вимоги покупця відповідно до п.6.3.5. цього договору. За порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад 30 календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено (п.7.3.-7.4.договору).

05.04.2023 між сторонами підписано специфікацію до договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № у якій визначено найменування товару - ємність V-6,9м.куб Рроб-10кгс/см.кв, виробника товарів, технічні та якісні характеристики товарів, кількість - 1шт, ціну за одиницю без ПДВ - 247 500,00грн, строк поставки - 120 календарних днів з дати отримання постачальником заявки, місце поставки та гарантійний строк (а.с.20).

Додатком №2 до договору від 05.04.2024 визначено технічні та якісні характеристики товарів (а.с.21-23).

28.04.2023 позивач, в порядку визначеному п.5.3. договору, надіслав на електронну пошту відповідача, а також цінним листом (з описом вкладення) з повідомленням про вручення заявку на поставку товару обумовленого у специфікації (а.с.30-31,137).

З матеріалів справи вбачається, що листом №10/522 від 25.07.2023 постачальник повідомив покупця про готовність до відвантаження ємності V-6,9м.куб Рроб-10кгс/см.кв (а.с.32).

03.08.2023 покупцем складено акт приймання товарів за кількістю та якістю №28/07/001, у якому зафіксовано низку зауважень щодо поставлених відповідачем товарно-матеріальних цінностей (а.с.34-37).

16.08.2023 позивач повідомив відповідача про виявлені недоліки товару та керуючись п.5.9.-5.10 договору просив усунути виявлені недоліки (а.с.33).

22.08.2023 відповідач направив позивачу лист №10/548 від 22.08.2023 та просив надати дозвіл на повернення ємності V-6,9м.куб Рроб-10кгс/см.кв для усунення невідповідностей за актом приймання товару (а.с.38).

Таким чином, відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором щодо поставки продукції належної якості та здійснив поставку неякісного товару на загальну суму 247 500,00грн.

26.09.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № від 05.04.2023 якою додаток №2 "Технічні та якісні характеристики товарів" до договору виклали в редакції додатка №1до цієї додаткової угоди. Всі інші умови договору залишили без змін (а.с.25-29).

07.11.2023 покупцем затверджено акт приймання товарів за кількістю та якістю №03/11/001, у якому зафіксовано зауваження до поставки товару по договору № від 05.04.2023 (а.с.47-49).

08.11.2023 позивач повідомив відповідача про виявлені недоліки товару та керуючись п.5.9.-5.10 договору просив направити представників ТОВ "Продмаркетпром" для проведення огляду та повторного приймання товарів (а.с.46).

Листами №10/643 від 22.11.2023, №24/548 від 24.01.2024, №25/548 від 25.01.2024 відповідач просив надати дозвіл на повернення ємності V-6,9м.куб Рроб-10кгс/см.кв для усунення невідповідностей за актом приймання товару (а.с.53-55).

08.02.2024 та 19.02.2024 відповідач направив на адресу позивача повідомлення про надання дозволу на доставку ємності V-6,9м.куб Рроб-10кгс/см.кв (а.с.56-57).

В подальшому, відповідач здійснив заміну неякісного товару та поставив позивачу товар належної якості на загальну суму 297 000,00грн, що підтверджується актом приймання ТМЦ за кількістю та якістю від 26.02.2024 (а.с.61-64).

За порушення умов договору в частині строків поставки товару позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 20 790,00грн 7% штрафу та 53 757,00грн пені за період з 29.08.2023 по 25.02.2024.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Частиною 1 ст.662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.633 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як визначено сторонами у специфікації №1 до договору № від 05.04.2023 товар мав бути доставлений покупцю протягом 120 календарних днів з дати отримання постачальником заявки.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2023 позивач надіслав на електронну пошту відповідача та цінним листом (з описом вкладення) заявку на поставку товару обумовленого у специфікації.

Відтак, матеріалами справи спростовуються доводи відповідача, що позивачем не доведено направлення заявки на поставку від 28.04.2023, в порядку визначеному п.5.3 договору.

Враховуючи строк, визначений у специфікації №1 до договору № від 05.04.2023, товар мав бути поставлений позивачу не пізніше 28.08.2023.

Наявними у справі доказами, а саме: актами приймання товарів за кількістю та якістю від 03.08.2023 та від 07.11.2023 підтверджений факт поставки відповідачем товару неналежної якості.

Суд встановив, що відповідач здійснив поставку товару, який відповідає умовам договору лише 26.02.2024, тобто з порушенням строків.

Вирішуючи питання відносно набуття позивачем права на нарахування штрафу та пені за договором внаслідок поставки неякісного товару та порушення строків поставки суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно з ч.1 ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

В обґрунтування заперечення проти позову відповідач фактично вказує та те, що між сторонами було підписано додаткову угоду від 26.09.2023 до договору, якою змінено технічні та якісні характеристики товару, що свідчить про те, що станом на 26.09.2024 строк поставки не настав.

Однак суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, оскільки зі змісту додаткової угоди вбачається, що нею не вносилось жодних змін щодо строків поставки товару.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України: наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на висновки, наведені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №916/4453/23: принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, а саме: специфікацію №1 до договору № від 05.04.2023; акти приймання товарів за кількістю та якістю від 03.08.2023, від 07.11.2023 та від 26.02.2024; заміну відповідачем товару, який не відповідав умовам договору суд доходить висновку, що обставини поставки товару з порушенням строків є доведеними.

Статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язанням є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язанням настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язанням (частина 1 статті 230 ГК України).

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язанням або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язанням незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вже зазначено вище, п.7.3.-7.4. договору передбачено відповідальність постачальника за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів, у вигляді сплати пені в розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 7% вартості товарів, за прострочення поставки товарів понад 30 календарних днів.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 05.04.2023 в частині поставки товару у визначені договором строки, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штраф та пеню.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН судом встановлено, що зазначені нарахування обраховано арифметично вірно. За наведеного позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 20 790,00грн та пені в сумі 53 757,00грн за період прострочення з 29.08.2023 до 25.02.2024, є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими та достовірними доказами.

Суд не погоджується з аргументами відповідача щодо неправомірності нарахування пені та штрафу за невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару, за період прострочення після дати закінчення строку договору, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, зокрема, в частині поставки товару, та звільнення від відповідальності за прострочення виконання такого зобов`язання, яке мало місце під час дії договору, суд вважає помилковими доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування позивачем пені та штрафу поза межами строку дії договору за невиконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 74 547,00грн, з яких: 53 757,00грн пені та 20 790,00грн штрафу.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (вул.Параджанова Сергія, 90, м.Житомир, 10001, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр.Любомира Гузара, 44, м.Київ, 03065, )

- 53 757,00грн пені;

- 20 790,00грн штрафу;

- 3 028,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 17.12.24

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3- сторонам через "Електронний суд".