ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024

Справа № 917/1173/24

За позовною заявою Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, м. Харків, 61022)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017", (вул. Гожулівська, 6, кв. 47, м. Полтава, Полтавська область, 36007)

про стягнення коштів.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Сорока Є.С.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Суть спору. Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" про стягнення 68 000,00 грн штрафу та 68 000,00 грн пені на підставі Рішення № 70/348-р/к від 01.12.2022.

Ухвалою суду від 24.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 29.08.2024, 10:30.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Погрібної С.В., судове засідання призначене на 29.08.2024 не відбулось.

Ухвалою від 03.09.2024 суду продовжено строк підготовчого провадження, судове засідання відкладене на 22.10.2024, 10:30.

Ухвалою суду від 22.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 03.12.2024, 10:30.

Ухвали суду, що направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" (відповідач) повернулись до суду з відмітками - адресат відстуній за вказаною адресою.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач зареєстрований за адресою: вул. Гожулівська, 6, кв. 47, м. Полтава, Полтавська область, 36007 (а.с. 53-56).

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім доказом для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвал по справі на дійсну адресу відповідача та повернення їх з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у цій справі.

На сайті судової влади були опубліковані відповідні оголошення, ухвали суду вчасно відправлені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідач не зареєстрований у підсистемі Електронний суд в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Станом на 03.12.2024 відзив в матеріалах справи відсутній.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, причин щодо неявки суду не повідомив. Будь-які клопотання, зокрема, про відкладення підготовчого засідання в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив наступне.

За результатами розгляду справи № 7/20-138-21 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" (ТОВ «Полтава люкс 2017», відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Відділення, позивач, Східне МТВ АМКУ) прийнято рішення від 01.12.2022 № 70/48-р/к (далі Рішення № 70/48-р/к) (а.с. 20-30).

Пунктом 1 резолютивної частини Рішення № 70/48-р/к визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017", які полягали у здійсненні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті № 51 м. Полтава «Південний вокзал - Алмазний - Половки - Південний вокзал» без укладення відповідного договору з замовником транспортних послуг на перевезення пасажирів на маршруті, та отриманні неправомірних переваг у конкуренції відносно товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС-ПОЛТАВА 2009» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36396447; юридична адреса: 36023, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Красіна, буд. 114, корп. 2, кв. 79) шляхом порушення чинного законодавства (що підтверджено Актами Міжрегіонального управління від 22.06.2018 № 064549, від 10.10.2018 № 097510, від 02.01.2019 № 112250 та Постановами від 09.07.2018 № 059157, від 05.11.2018 № 059806, від 21.01.2019 № 092230), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим статтею 15 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді досягнення неправомірних переваг у конкуренції відносно іншого суб`єкта господарювання шляхом порушення чинного законодавства, яке підтверджено рішенням органу державної влади, наділеного відповідною компетенцією.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 70/48-р/к, згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 70/48-р/к на Товариство з обмеженою відповідальністю накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Копію витягу Рішення № 70/48-р/к було направлено Відділенням супровідним листом від 01.12.2022 № 70-02/П-2912 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017", що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на дату складання листа - вул. Гожулівська, 6, кв.47, м. Полтава, Полтавська область, 36007 (а.с. 15).

Конверт, яким було направлено рекомендоване поштове відправлення № 03 0 було повернуто до Відділення з відміткою відділення поштового зв`язку - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Інформацію про прийняття адміністративною колегією Відділення Рішення № 70/48-р/к опубліковано в друкованому виданні Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 231 (7629) від 17.11.2023 (а.с. 14).

Так, витяг з Рішення № 70/48-р/к вважається таким, що отриманий відповідачем 28.11.2022.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" не скористалось наданим йому статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) правом на оскарження Рішення № 70/48-р/к в судовому порядку, а отже, останнє відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) є законним та відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Строк добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 70/48-р/к, закінчився 30.01.2023 включно.

Частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Нарахування пені за невиконання Рішення № 70/48-р/к починається з 31.01.2023.

Оскільки відповідачем не сплачено у добровільному порядку накладений штраф, позивачем нараховано пеню за прострочення сплати штрафу за період з 31.01.2023 по 01.07.2024, яка становить 527 340,00 грн.

При цьому, відповідно до частини п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, яка діяла до 01.01.2024) розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Так, розмір пені становить 68 000,00 грн.

Станом на дату звернення позивача до суду відповідачем в добровільному порядку штраф та пеня не сплачені.

Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

За змістом статті 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу.

Статтею 51 вказаного закону визначено, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа на яку накладено штраф за рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За приписами частини 1, 2 статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строки в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Комітету. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Комітету інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі) надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення немає можливості, рішення органів Комітету вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України»), друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Комітету повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу, суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Комітету документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» має обов`язковий характер та не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій. Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суд зазначає, що розрахунок пені відповідає частині 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та становить 68 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить: штраф у розмірі 68 000,00 грн та пеня у розмірі 68 000,00 грн.

Беручи до уваги, що Рішення № 70/48-р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції набрало чинності та є обов`язковим до виконання, враховуючи, що прийняте рішення відповідачем не було оскаржено, відповідачем не надано суду жодних документальних доказів сплати штрафу, на виконання зазначеного рішення та пені, нарахованої в зв`язку з простроченням оплати штрафу в добровільному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд керується при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" (вул. Гожулівська, 6, кв. 47, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ідентифікаційний код юридичної особи 41365232) штраф у розмірі - 68 000,00 грн та пеню у розмірі - 68 000,00 грн із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава люкс 2017" (вул. Гожулівська, 6, кв. 47, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ідентифікаційний код юридичної особи 41365232) на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, м. Харків, 61022, Код отримувача (ЄДРПОУ): 22630473; Номер рахунку: UА0011358; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ) 2 422,40 грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 16.12.2024.

Суддя Погрібна С.В.