ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 грудня 2024 р. Справа № 902/847/24

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Литвиненко О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю :

арбітражний керуючий Калінін П.О.

від АТ "Державний ощадний банк України" : Лобанов О.О.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/847/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.10.2024 року відкрито провадження у справі № 902/847/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Калініна П.О..

08.10.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

24.10.2024 року до суду від представника АТ "Державний ощадний банк України" надійшла заява № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року (вх. № 01-36/1063/24) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 3 654 501,71 грн у справі № 902/847/24.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року призначено заяву АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року (вх. № 01-36/1063/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/847/24 до розгляду в судовому засіданні на 11.12.2024 року.

На визначену - 11.12.2024 року в судове засідання з`явилися представник АТ "Державний ощадний банк України" та арбітражний керуючий Калінін П.О..

Також, судом встановлено, що 11.11.2024 року до суду від арбітражного керуючого Калініна П.О. супровідним листом № 1-21/638 від 08.11.2024 року надійшла відомість про результати розгляду вимог кредиторів у справі № 902/847/24 станом на 08.11.2024 року.

В судовому засіданні представник Заявника і керуючий реструктуризацією не заперечили щодо розгляду поданої кредиторської заяви за відсутності інших учасників справи.

Принагідно, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Відтак, суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду кредиторської заяви АТ "Державний ощадний банк України" за відсутності інших представників учасників цієї справи та за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник Заявника просив суд визнати заявлені грошові вимоги до Боржника у повному обсязі та задоволити кредиторську заяву.

Арбітражний керуючий визнав заяву кредитора про грошові вимоги до боржника в повному обсязі.

Суд, розглянувши подану кредиторську заяву, заслухавши представника Заявника і арбітражного керуючого та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом заяви АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року, 17.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (правонаступником якого є акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", надалі - Банк) та Боржником укладено договір про іпотечний кредит № 1406 (надалі - кредитний договір).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору, Позичальнику Банком надано кредит в сумі 90 000,00 дол. США на придбання нерухомості, зі сплатою 15 % річних, на 30 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17.06.2038 року.

17.06.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та Позичальником укладено договір іпотеки, посвідчений Марунько О.Г., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 702 (далі - договір іпотеки).

Згідно п. 1.1. договору іпотеки предметом іпотеки є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку із невиконання зобов`язань по договору, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2009 у справі №2-1406/2009 стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 97584,84 дол. США з яких: основний борг - 88 325,00 дол. США, відсотки - 8 979,40 дол. США та пеня - 280,44 дол. США.

Також, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 28 298,26 дол. США з яких: відсотки - 20 605,64 дол. США та пеня - 7 692,62 дол. США.

В ході виконавчих проваджень, відкритих з примусового виконання виконавчого листа № 2-1406/2009 та виконавчого листа № 2-1127/11, було реалізовано предмет іпотеки та було частково стягнуто кошти в сумі 37 167,39 дол. США.

Враховуючи викладені у заяві норми КУзПБ, вимогами AT "Ощадбанк" є грошові вимоги на суму 3 326 064,27 грн, з яких:

- 2 330 997,33 грн (еквівалент станом на 10.10.2024 за курсом НБУ - 56 586,67 дол. США) - вимоги за тілом кредиту (по рішенню суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 та по рішенню суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11);

- 995 066,94 грн (еквівалент станом на 10.10.2024 за курсом НБУ - 24 155,98 дол. США) - вимоги за тілом кредиту (по рішенню суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 та по рішенню суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11).

Крім цього, за даними обліку Банку розмір пені згідно кредитного договору № 1406 від 17.06.2008 (по рішенню суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 та по рішенню суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 ) становить 328 437,44 грн (еквівалент станом на 10.10.2024 за курсом НБУ - 7 973,06 дол. США).

Отже, загальна сума незабезпечених вимог AT "Ощадбанк" до ОСОБА_1 складає 3 660 557,71 грн (3 326 064,27 грн + 328 437,44 грн + 6 056,00 грн - судовий збір за подачу заяви кредитором).

Разом з цим, у заяві Банком повідомлено, що 18.07.2019 року відбулась зміна типу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменування його на акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, статутом Банку в новій редакції.

На підставі викладеного Заявник просить суд : визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 у справі 902/847/24 у розмірі 3 660 557,71 грн, з яких : 3 654 501,71 грн - незабезпечені вимоги, 6056,00 грн - судовий збір; включити відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів в черговості, встановленій ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Наведені у заяві обставини підтверджені відповідними письмовими доказами.

Згідно відомості арбітражного керуючого Калініна П.О. про результати розгляду вимог кредиторів у справі № 902/847/24 станом на 08.11.2024 року, керуючий реструктуризацією визнає заявлені АТ "Державний ощадний банк України" грошові вимоги до ОСОБА_1 в такому розмірі :

- 3 654 501,71 грн основного боргу - друга черга задоволення вимог кредиторів;

- 6 056,00 грн судових витрат - позачергово.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частина 1 ст. 122 КУзПБ передбачає, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вказувалось вище, 08.10.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до матеріалів справи, заява АТ "Державний ощадний банк України" №55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/847/24, надійшла до суду 24.10.2024 року за вх. № 01-36/1063/24, тобто у межах визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку на подання заяв з грошовими вимогами до боржника.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 року у cправі № 910/1246/21, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див.висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 (копія наявна у справі) стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" філії - Вінницьке міське відділення №8672 суму простроченої заборгованості за договором про іпотечний кредит в сумі 97584,84 дол., що еквівалентно 780 132,25 грн.

На вказаному рішенні суду наявна відмітка, що останнє набуло законної сили 02.12.2009 року.

Також, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 (копія наявна у справі) стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10001/0175 філії - Вінницьке обласне управління заборгованість по договору про іпотечний кредит № 1406 від 17.06.2008 року в розмірі 28 298,26 дол. США, що еквівалентно 225 777,67 грн.

На відповідному рішенні суду наявна відмітка, що останнє набуло чинності 30 вересня 2011 року.

Водночас, у рішенні суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009, судом встановлено, що 17 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке міське відділення № 8672 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений іпотечний кредит №1406, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 90 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, а відповідач зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути отриманий кредит в строк до 17 червня 2038 року.

Кредит було отримано відповідачкою 17 червня 2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 11508168, копія якої є в матеріалах справи (а.с.7)

Однак свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, а тому станом на 11 вересня 2009 року рахується прострочена заборгованість в сумі 97 584,84 доларів США (що еквівалентно 780 132,25 гривень), яка складається із: суми основного боргу 88 325 доларів США (еквівалент 706 105,38 грн); суми відсотків 8 979,40 доларів США (еквівалент 71 784,92 грн.); пені 280,44 доларів США (еквівалент 2 241,95 грн.)

Суми несплаченого кредиту, відсотків, пені підтверджуються відповідними розрахунками (а.с. 22, 36).

Згідно з розрахунком (а.с. 36) останнє погашення платежів по кредитному договору мало місце 31 березня 2009 року, тобто більше 6 місяців до дати розгляду справи.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» філії Вінницьке міське відділення № 8672 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника. Відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором.

Крім того, із змісту рішення суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 вбачається, що 17 червня 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк України філії Вінницьке міське відділення № 8672 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 1406, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 90 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, а відповідач зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути отриманий кредит в строк до 17 червня 2038 року.

Станом на 12 травня 2011 року, через невиконання умов договору про іпотечний кредит за ОСОБА_1 рахується загальна сума заборгованості у розмірі 125 883,10 доларів США, що є еквівалентним 1 004 358,31 грн.

Рішенням Вінницького районного суду від 07.10.2009 року сума заборгованості яка була станом на 11.09.2009 року - 97 584,84 доларів США, що еквівалентно 780 132,25 гривень, стягнута солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5, 6).

Виходячи з викладеного обсяг заборгованості перед банком станом на 12.05.2011 року становить 28 298,26 дол. США (125 883,10 - 97 584,84). Дана заборгованість складається із: основного боргу - 88 325 дол. США, з них прострочений 6 825 дол. США, відсотків - 29621,04 дол. США з них прострочені 27 398,76 дол. США, пені - 7 973,06 дол. США.

Суми заборгованості підтверджуються відповідним розрахунком, який є в матеріалах справи.

Разом з тим, судом встановлено, що у кредиторській заяві повідомлено про те, що 18.07.2019 року відбулась зміна типу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменування його на акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом Банку в новій редакції (копії наявні у справі).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з усталеними висновками Верховного Суду (зокрема постанови, на які також посилається скаржник, від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі №910/6356/19) преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Крім цього, у постанові від 22.10.2019 у справі № 910/2039/18 Верховний Суд наголосив, серед іншого наголосив, що "преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів".

Отже, встановлені вказаними вище судовими рішеннями від 07.10.2009 у справі №2-1406/2009 та від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 обставини щодо наявної кредитної заборгованості Боржника - ОСОБА_1 перед АТ "Державний ощадний банк України" за договором про іпотечний кредит № 1406 від 17.06.2008 року, є преюдиціальними в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України та не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як підтверджено матеріалами справи, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1406 від 17.06.2008 року, станом на 10.10.2024 року заборгованість Боржника - ОСОБА_1 перед АТ "Державний ощадний банк України" становить : 80 742,65 дол. США - загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками; 7 973,06 дол. США - загальна сума заборгованості по пені.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії банківських виписок по кредитному договору № 1406 від 17.06.2008 року за період з 01.01.2017 року по 10.10.2024 року, якими також підтверджується наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Державний ощадний банк України" станом на 10.10.2024 року у розмірі 80 742,65 дол. США.

Разом з цим, суд зважає на те, що згідно кредиторської заяви вказана заборгованість у розмірі 80 742,65 дол. США складається із вимог за тілом кредиту у сумі 56 586,67 дол.США та у сумі 24 155,98 дол. США по рішенню суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 та по рішенню суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11.

Так, як вказувалося вище згідно рішення суду від 07.10.2009 у справі № 2-1406/2009 прострочена заборгованість складається, зокрема, із суми основного боргу 88 325 доларів США та суми відсотків 8 979,40 доларів США.

Крім цього, відповідно до рішення суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить 28 298,26 дол. США, з яких : відсотки - 20 605,64 дол. США та пеня - 7 692,62 дол. США.

Таким чином, загальна сума боргу за тілом кредиту та відсотками склала 117 910,04 доларів США (88 325 доларів США + 8 979,40 доларів США + 20 605,64 дол. США).

Водночас, у кредиторській заяві повідомлено, що в ході виконавчих проваджень, відкритих з примусового виконання виконавчого листа № 2-1406/2009 та виконавчого листа №2-1127/11, було реалізовано предмет іпотеки та було частково стягнуто кошти в сумі 37167,39 дол. США.

Таким чином, наразі заборгованість Боржника перед Банком становить 80 742,65 дол. США (117 910,04 доларів США - 37 167,39 дол. США).

Поряд з цим, рішенням суду від 19.09.2011 у справі № 2-1127/11 встановлено, що загальна сума нарахованої пені становить 7 973,06 дол. США (7 692,62 дол. США пені + 280,44 доларів США пені - встановлена рішенням суду від 07.10.2009 у справі №2-1406/2009).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Заявником у вказаному вище розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1406 від 17.06.2008 року, вірно визначено заборгованість Боржника перед АТ "Державний ощадний банк України" у розмірі 80 742,65 дол. США - борг за кредитом та відсотками та 7 973,06 дол. США - загальна сума пені.

Принагідно, суд зважає на те, що згідно абз. 4 ч. 2 ст. 45 КУзПБ, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до відомостей з офіційного вебсайту Національного банку України, курс долара США відносно гривні станом на 24.10.2024 року (дата подання до суду заяви АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/847/24) становив 41,2739 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що Заявником у кредиторській заяві обраховано вказані вище суми боргу за кредитом та відсотками, а також по пені у еквіваленті долара США до гривні за курсом НБУ станом на 10.10.2024, який складав 41,1934 грн за 1 дол. США згідно відомостей з офіційного вебсайту Національного банку України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, беречи до уваги те, що курс долара США до гривні станом на 24.10.2024 року був вищим, ніж станом на 10.10.2024 року, по якому Заявником обраховано у заяві кредиторські вимоги, суд розглядає заяву АТ "Державний ощадний банк України" про визнання грошових вимог до боржника у цій справі, в межах заявленого розміру вимог, тобто на суму 3 654 501,71 грн (ст.ст. 2, 14 ГПК України).

Суд, зважає на те, що заборгованість по кредитному договору № 1406 від 17.06.2008 року в сумі 80 742,65 дол. США у еквіваленті до гривні за вказаним курсом НБУ (41,1934 грн) складає 3 326 064,27 грн, та 7 973,06 дол. США - пеня, відповідно становить 328 437,44 грн.

Таким чином, суд перевіривши заявлену до визнання загальну суму заборгованості, дійшов висновку, що Заявником вірно визначено суму боргу боржника за вказаним вище кредитним договором в розмірі 3 654 501,71 грн (3 326 064,27 грн + 328 437,44 грн), яка підтверджена матеріалами справи.

Поряд з цим, судом встановлено, що станом момент розгляду поданої кредиторської заяви, доказів щодо погашення Боржником заборгованості перед АТ "Державний ощадний банк України" в загальній сумі 3 654 501,71 грн не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року (вх. № 01-36/1063/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/847/24 в повному обсязі, та визнання заявлених вимог до боржника в розмірі 3 654 501,71 грн, як такі, що підтверджені наданими доказами, з віднесенням їх до відповідних черг задоволення, передбачених ст. 133 КУзПБ, а саме : 3326064,27 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів); 328 437,44 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів).

Крім того, визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9 (ч. 4), 45, 113, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву АТ "Державний ощадний банк України" № 55/5.8-03/131338/2024 від 23.10.2024 року (вх. № 01-36/1063/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/847/24.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, 01001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі - 3 654 501,71 грн, з яких : 3 326 064,27 грн - основний борг за кредитом і відсотками (друга черга задоволення вимог кредиторів), 328437,44 грн - пеня (третя черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/847/24.

3. Арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) Калініну П.О. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника по справі №902/847/24.

4. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на відомі суду електронні адреси: представника боржника, адвоката Покоєвича А.О. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражного керуючого Калініна П.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АТ "Державний ощадний банк України" - ; представнику АТ "Державний ощадний банк України" адвокату Лобанову О.О. - ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.