ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 Справа № 914/1568/24

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача:Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Залізничній», м. Львів
про:стягнення боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних

Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:Бень В.Е. представниця;
від відповідача:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач, ТОВ «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Залізничній» (надалі Відповідач, ОСББ «На Залізничній») про стягнення боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Ухвалою від 21.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 15.07.2024.

У підготовчому засіданні 15.07.2024 продовжено строки підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою від 15.07.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 05.09.2024.

05.09.2024 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.09.2024.

30.09.2024 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 14.10.2024.

Ухвалою від 14.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 07.11.2024.

У судовому засіданні 07.11.2024 оголошено перерву до 02.12.2024.

Представниця позивача взяла участь у судовому засіданні 02.12.2024 у режимі відеоконференції, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 02.12.2024, подав клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу (вх. №27688/24 від 15.11.2024). Від представниці позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі (вх. №29078/24 від 02.12.2024).

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та визначений постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

У зв`язку із відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії», тобто позивача, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів поставлених позивачем. Відповідачу присвоєно індивідуальний ЕІСкод: 56XQ00014CM0H000.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів позивача та віднесення газу, спожитого ним, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується листом Оператора ГТС №ТОВВИХ-24-2498 від 20.02.2024, інформацією щодо остаточно алокації відборів споживача, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання він виконав належним чином та поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1`307`967,23 грн. за період з 01.09.2022 по 30.09.2022. Разом з цим, відповідач не здійснив жодних оплат вартості поставленого природного газу, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість.

Оскільки відповідач не сплатив основної заборгованості, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 1`780`078,25 грн., з яких 1`307`967,23 грн. основний борг, 324`304,20 грн. пеня, 95`577,42 грн. інфляційні втрати, 52`229,40 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з таких підстав:

1. Підстав вносити ОСББ до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» не було, оскільки постачання природного газу відповідачу здійснювалося ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» згідно із Договорами №2566-НГТ-21 від 02.08.2021 (строк дії до 30.06.2024); №7008-ГВП-21 від 22.06.2022 та додаткової угоди №1 до нього (строк дії 31.08.2022); №7274-ПСО-21 від 30.09.2022 (строк дії до 31.03.2023).

2. Вартість природного газу, яка заявлена до стягнення, є необґрунтованою, враховуючи запроваджений Законом №2479-IX від 29.07.2022 мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу. Договором №7274-ПСО-21 від 30.09.2022 встановлено загальну ціну газу за 1000 куб.м., що становить 7`583,89 грн. Відтак, загальна сума спожитого відповідача газу за вересень 2022 року повинна складати 91`676,69 грн.

3. Відповідач є побутовим споживачем, адже отримує природний газ не з комерційною метою, а для забезпечення потреб мешканців в опаленні приміщень та гарячій воді. Відтак, при розрахунку вартості поставленого природного газу необхідно виходити із тарифів, встановлених для населення, а не для непобутових споживачів.

4. Позивач не має права нараховувати пеню, інфляційні втрати і 3% річних на суму, боргу, адже постановою КМУ №206 від 05.03.2022 встановлено заборону їх нарахування та стягнення на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Позивач ГК «Нафтогаз України» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої» надії» строком на три роки як переможця конкурсу.

Матеріалами справи, зокрема листом Оператора ГТС №ТОВВИХ-24-2498 від 20.02.2024 (т.1 а.с. 21-22) підтверджується те, що відповідача, ОСББ «На Залізничній», було зареєстровано у реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» із присвоєнням йому ЕІС-коду 56XQ00014CM0H000.

В інформаційній платформі Оператора (т.1 а.с. 27) споживач з ЕІС-кодом 56XQ00014CM0H000 був закріплений за постачальником «останньої надії» ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В) у період з 01.09.2022 по 30.09.2022.

З Інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014CM0H000 (т.1 а.с. 27) прослідковується, що відповідач у вересні 2022 року спожив 12,08835 тис. м.куб. природного газу, котрий поставив позивач як постачальник «останньої надії».

У зв`язку із цим, 21.10.2022 позивач направив відповідачу для підписання Типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії (т. 1 а.с. 13-14), рахунок на оплату №25964 від 10.10.2022 за природний газ за період з 01 по 30 вересня 2022 (т. 1 а.с. 18) та Акт приймання-передачі природного газу №12533 від 30.09.2022 (т. 1 а.с. 19).

Як вбачається з Рахунку №25964 від 10.10.2022 та Акту приймання-передачі №12533 від 30.09.2022 загальна вартість поставленого у вересні 2022 року природного газу становить 1 307 967,23 грн. з ПДВ. Вказана сума включає в себе обсяги і вартість природного газу, які вираховувалися щоденно за період з 01.09.2022 по 30.09.2022, виходячи із цін для непобутових споживачів, оприлюднених на офіційному веб-сайті ГК «Нафтогаз України».

Судом встановлено, що ОСББ «На Залізничній» не підписало направленого йому Договору постачання природного газу постачальником останньої надії та Акту приймання-передачі №12533 від 30.09.2022, а також не сплатило жодних коштів згідно Рахунку №25964 від 10.10.2022.

Направлена відповідачу вимога позивача про сплату заборгованості №119/4.1.2-38597-2023 від 27.09.2023 теж залишилася без задоволення зі сторони ОСББ «На Залізничній».

Враховуючи це, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1 307 967,23 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 324 304,20 грн. пені, 52 229,40 грн. 3% річних та 95 577,42 грн. інфляційних втрат.

ОЦІНКА СУДУ.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у ній виник з приводу неналежного виконання ОСББ «На Залізничній» умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

В абзаці 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (далі Правила №2496), передбачено, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Хоча у матеріалах справи відсутній підписаний між ГК «Нафтогаз України» та ОСББ «На Залізничній» примірник договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», однак такий вважається укладеним 01.09.2022, оскільки саме у цей день відповідно до відомостей з інформаційної платформи оператора газотранспортної системи розпочалося постачання природного газу відповідачу.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач покликається на те, що підстав вносити ОСББ «На Залізничній» до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» не було, оскільки постачання природного газу відповідачу здійснювалося ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» згідно із Договорами №2566-НГТ-21 від 02.08.2021; №7008-ГВП-21 від 22.06.2022 та додаткової угоди №1 до нього та №7274-ПСО-21 від 30.09.2022.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, адже як вбачається з укладеного із ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» Договору №2566-НГТ-21 від 02.08.2021(т. 1 а.с. 83-98), не зважаючи на те, що строк його дії був до 30.06.2024 (пункт 13.1 Договору), ОСББ «На Залізничній» мало замовлені обсяги газу на період з серпня 2021 року по травень 2022 року (підпункт 2.1.1 Договору).

В підпункті 2.1.2 Договору №2566-НГТ-21 сторони погодили, що на період з червня 2022 до червня 2023 року та на період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються сторонами окремими додатковими угодами до цього Договору. У випадку, якщо сторони не узгодили замовлені обсяги газу на зазначені періоди та не підписали відповідні додаткові угоди, постачальник має право розірвати Договір в односторонньому порядку.

В матеріалах справи відсутні докази, що між ОСББ «На Залізничній» та ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» укладалися додаткові угоди до Договору №2566-НГТ-21 від 02.08.2021 в котрих би вони визначали обсяги газу, який поставляється відповідачу на період з червня 2022 року до червня 2023 року. А тому суд доходить висновку, що цей Договір було достроково розірвано.

22.06.2022 між відповідачем та ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» укладено Договір постачання природного газу №7008-ГВП-21, котрий (з урахуванням Додаткової угоди №1 до нього) був чинним до 31.08.2022 і на підставі якого відповідач мав замовлені обсяги газу на період з червня по серпень 2022 року(т. 1 а.с. 101-116).

30.09.2022 між ОСББ «На Залізничній» та ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» укладено Договір постачання природного газу №7274-ПСО-21 (т. 1 а.с. 118-131) згідно якого відповідач хоча і мав замовлені обсяги газу на період з вересня 2022 року по березень 2023 року (пункт 2.1 Договору), однак зобов`язання постачальника щодо передачі природного газу було узгоджено під відкладальною обставиною, а саме укладенням відповідачем договору про договірне списання з поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги.

Угоду про договірне списання №2-ПСО(ТКЕ) відповідач уклав 30.09.2022, а тому постачання йому природного газу на підставі Договору №7274-ПСО-21 розпочалося з 01.10.2022 року.

Таким чином, в спірний період (з 01.09.2022 по 30.09.2022) ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» не здійснювало постачання відповідачу природного газу за жодним із укладених договорів на котрі покликається останній.

Враховуючи відсутність підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, ОСББ «На Залізничній» цілком правомірно було віднесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» і споживання останнім природного газу в період з 01.09.2022 по 30.09.2022 здійснювалося на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Матеріалами справи підтверджується те, що в спірний період відповідач спожив природний газ обсягом 12,08835 тис. м.куб.

Пунктом 4.3. Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

В цей же час, згідно пункту 4.4. Договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2022 позивач направив відповідачу рахунок на оплату №25964 від 10.10.2022 за поставлений природний газ на суму 1 307 967,23 грн. з ПДВ.

Визначаючи розмір оплати, ГК «Нафтогаз України» виходило з щоденно спожитих відповідачем обсягів газу в період з 01.09.2022 по 30.09.2022 та щоденних цін ПОН для непобутових споживачів.

Заперечуючи позовні вимоги, ОСББ «На Залізничній» покликається на те, що при визначенні вартості поставленого йому газу позивач повинен брати ціни ПОН для побутових споживачів, а не для непобутових.

З цього приводу суд зазначає таке.

За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживачем вважається фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пункт 37 частини 1). В цей же час, побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини 1).

Таким чином з наведеного вбачається, що чинне законодавство України до побутових споживачів природного газу відносить лише фізичних осіб, які використовують газ для власних побутових потреб. Натомість, фізичні особи-підприємці або юридичні особи вважаються непобутовими споживачами.

Враховуючи правовий статус відповідача, зокрема те, що він є юридичною особою, державну реєстрацію котрої проведено 27.04.2016, в силу положень пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» він не належить до побутових споживачів.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо вартості газу, поставленого позивачем, як постачальником «останньої надії», суд керується не лише суб`єктним статусом відповідача, але й особливостями цього статусу і законодавчими випадками встановлення ціни природного газу для ОСББ з урахуванням цих особливостей.

Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а також особливості статусу цих об`єднань визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-ІІІ від 29.11.2001 (далі Закон № 2866-ІІІ).

За змістом статті 1 цього Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону № 2866-ІІІ передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (частина 1 статті 12 Закону № 2866-ІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна.

Згідно із статтею 12 вказаного Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно окремого спеціалізованого Закону № 2866-ІІІ, має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання. Об`єднання не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа воно не має свого власного споживання. Природний газ, що постачається в багатоквартирний будинок використовується задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше).

Подібного за змістом висновку щодо статусу ОСББ (однак в частині споживання електричної енергії) притримується також КГС ВС в постановах від 30.11.2022 у справі №916/3837/21 та від 13.02.2024 у справі №922/1717/23).

Як вбачається зі Статуту ОСББ «На Залізничній» (т. 1 а.с. 152-164) відповідач створений власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №7В, що розташований у м. Львові на вул. Залізничній. Мета створення, завдання та предмет діяльності відповідача повністю відповідає законодавчо встановленим меті та завданням, що наведені вище.

Слід зазначити, що в матеріалах даної справи відсутні прямі докази, які підтверджують наявність в ОСББ «На Залізничній» котельні та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше), однак в суда не виникає сумнівів щодо існування такої, оскільки вказаний факт не заперечувався жодною із сторін та підтверджується іншими доказами у справі, зокрема укладеними відповідачем та ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» Договорами №7008-ГВП-21 від 22.06.2022, а також №7274-ПСО-21 від 30.09.2022 (т. 1 а.с. 101-131).

Зокрема, як вбачається з вказаних Договорів, їх укладено на виконання Положень про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії (далі Положення про ПСО), затверджених постановою КМУ №637 від 31.05.2022 (Договір №7008-ГВП-21 від 22.06.2022) та постановою №812 від 29.07.2022 (Договір №7274-ПСО-21 від 30.09.2022).

Зміст наведених Положень про ПСО свідчить, що на їх виконання укладаються договори про постачання природного газу між постачальниками та об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, що використовуватимуть природний газ для виробництва теплової енергії для потреб опалення та постачання гарячої води.

При цьому, як вбачається з Договору №7274-ПСО-21 від 30.09.2022, замовлений відповідачем фіксований обсяг природного газу (12,8 тис. куб.м.), що мав поставити ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» у вересні 2022 року відповідають обсягам газу, який в цей період поставив йому позивач, як постачальник «останньої надії» (12,08835 тис. м.куб.).

Необхідно наголосити, що з урахуванням особливого правового статусу ОСББ, нормами Закону № 2866-ІІІ також і передбачено спеціальну ціну природного газу, що придбавається останнім.

Так, відповідно до абзацу 7 статті 22 Закону № 2866-ІІІ об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

На думку суду, встановлення Законом № 2866-ІІІ спеціальної ціни для відповідача є саме тим законодавчим випадком (винятком) із загального правила постачання природного газу, в тому числі і постачальником «останньої надії», про котрі йде мова в пункті 4 розділу І Правил №2496, нормами якого врегульовано, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України.

З огляду на все викладене вище, не зважаючи на той факт, що відповідач є юридичною особою та не підпадає під визначення побутового споживача, суд погоджується з доводами відповідачів, що при визначенні суми заборгованості за спожитий у вересні 2022 природнй газ, слід брати ціни постачальника «останньої надії» для побутових споживачів.

З долученого відповідачем архіву цін ПОН для побутових споживачів (т. 1 а.с. 207) прослідковується, що ціна газу для населення в період з 01.05.2022 по 30.04.2023 становила 7,95689 грн. з ПДВ.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий з 01.09.2022 по 30.09.2022 природний газ становить 96 185,67 грн.

А тому позовні вимоги ГК «Нафтогаз України» про стягнення основної суми заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Окрім основної суми заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача 324304,20 грн. пені, 52229,40 грн. 3% річних та 95 577,42 грн. інфляційних втрат.

Відповідачі заперечують проти стягнення похідних сум заборгованості, покликаючись на положення постанови КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі Постанова №206), зміст котрих зводиться до того, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Слід зазначити, що норми Постанови №206 з моменту її прийняття декілька раз змінювалися і до 29.12.2023 передбачали, що від пені, інфляційних нарахувань та процентів за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги звільняється все населення України, а з 30.12.2023 і станом на момент ухвалення рішення населення в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії.

Суд не погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для звільнення його від пені та платежів, передбачених статтею 625 ЦК України з огляду на таке.

Положеннями Постанови №206 передбачено звільнення від вказаних платежів за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Положеннями статті 14 вказаного Закону унормовано особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Так, за змістом цієї статті за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

В цей же час, згідно частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

З огляду на наведені положення чинного законодавства України суд доходить висновку, що укладений між позивачем та відповідачем Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не належить до договору за котрим відповідачу надаються житлово-комунальні послуги в розумінні приписів наведеного Закону, оскільки такий договір не є індивідуальним, який укладається між співвласником багатоквартирного та виконавцем відповідної комунальної послуги.

Відтак, положення Постанови №206 (на котру покликається відповідач) до спірних правовідносини не застосовуються.

Разом з тим, суд не погоджується також із правильністю розмірів пені, інфляційних втрат та відсотків річних, який заявив до стягнення позивач.

Так, інфляційні та відсотки річні повинні нараховуватися не на суму 1`307`967,23 грн., а на суму заборгованості, що підлягає стягненню - 96 185,67 грн. Здійснивши перерахунок цих коштів в межах заявлених періодів, суд доходить висновку про стягнення з відповідача 7 028,60 грн. інфляційних втрат та 3 840,86 грн. 3% річних.

З приводу пені, то нарахований її розмір є неправильним не лише через неправильність визначення основної суми заборгованості, але і через неправильний її розрахунок.

Зокрема, при її обчисленні позивач керувався умовами абзацу 1 пункту 4.5 Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», яким передбачено пеню для непобутового споживача в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Однак, на думку суду, враховуючи те, що пеня це похідне зобов`язання, яке залежить від основного, а основне зобов`язання нараховувалося відповідачу, як побутовому споживачу, тому для визначення розміру пені слід брати до уваги умови абзацу 2 пункту 4.5 Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», якими передбачено пеню для побутового споживача в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем пені, суд зазначає, що така підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1 740,96 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, у разі задоволення позову на відповідача.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Нафтогаз України» сплатило судовий збір у розмірі 21 360,94 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 06.06.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 305,55 грн.

Відповідачем подано до суду клопотання вх. №27688/24 від 15.11.2024, у якому він просить стягнути із позивача 10`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Частиною 1 стаття 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на позов ОСББ «На Залізничній» вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які будуть понесені ним у зв`язку із розглядом справи, становить 11`500,00 грн. Станом на момент подання відзиву, відповідач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 6`500,00 грн., що є авансовим внеском за послуги на момент укладення Договору про надання правової допомоги.

Згідно із частинами 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

У клопотанні вх. №27688/24 від 15.11.2024 відповідач вказав, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10`000,00 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем подано до суду:

1) Копію Договору про надання правової допомоги №2/24 від 03.06.2024, додатку №1 до цього договору, а також Додаткової угоди №1, якою внесено зміни до Договору №2/24 та додатка до нього. Відтак, положення договору викладатимуться судом з урахуванням внесених змін.

Відповідно до пункту 1.1 Договору №2/24 відповідач (клієнт) доручає, а адвокат Кабаль А.І. (адвокат) бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а також додатками до нього, а клієнт бере на себе зобов`язання сплатити адвокату гонорар за надані послуги.

Адвокат надає правову допомогу у вигляді:

- ознайомлення з матеріалами справи, надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, у тому числі усних, аналіз чинного законодавства та актуальної судової практики в розрізі предмета спору, складання листів, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню, у разі порушення, з усіх питань у справі №914/1568/24;

- представництва та захисту інтересів клієнта у Господарському суді Львівської області у справі №914/1568/24 (пункт 1.3 Договору №2/24).

Згідно із пунктами 4.1, 5.1 Договору №2/24 оплата гонорару адвоката, його розмір та порядок оплати здійснюється за домовленістю із клієнтом та визначається у додатку №1. Факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі.

Згідно із пунктом 1.2 Додатку №1 до Договору №2/24 вартість викладеної вище правової допомоги становить 10`000,00 грн.

2) Копії Актів приймання-передачі наданих послуг №1 від 06.09.2024 та №2 від 13.11.2024, згідно із якими адвокат надала відповідачу такі послуги на загальну суму 10`000,00 грн.:

- ознайомлення з позовною заявою і додатками до неї, визначення заходів і способів захисту інтересів клієнта під час розгляду справи №914/1568/24, підготовка і подання відзиву на позов (4`000,00 грн.);

- підготовка до судових засідань 05.09.2024, 30.09.2024, 14.10.2024, 07.11.2024 і представництво інтересів клієнта у таких засіданнях (4`000,00 грн.);

- ознайомлення із відповіддю на відзив, підготовка і подання заперечення на відповідь на відзив у справі №914/1568/24 (2`000,00 грн.).

3) Копії платіжних інструкцій №2318 від 24.06.2024 та №2401 від 13.11.2024.

У матеріалах справи наявні також копія Ордеру серії ВС №1306797 від 05.09.2024, виданого адвокатці Кабаль А.І., яка здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

Здійснивши аналіз та оцінку представлених відповідачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання відповідачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткову відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення із позивача на користь відповідача 9`390,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 4, 42, 46, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 222, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Залізничній» (79000, м. Львів, вул. Залізнична, буд. 7в; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ) 96 185,67 грн. основного боргу, 1 740,96 грн. пені, 7 028,60 грн. інфляційних втрат, 3 840,86 грн. 3% річних та 1 305,55 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Залізничній» (79000, м. Львів, вул. Залізнична, буд. 7в; ) 9`390,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 13.12.2024.

Суддя Крупник Р.В.