ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"05" грудня 2024 р. Справа № 916/2472/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейш В.Д.

При секретарі судового засідання Дурович А.А.

Розглянувши матеріали справи №916/2472/23

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Представники сторін:

Представник заявника - Драгун А.С. (зал 2)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.06.2023р., серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 284 від 31.05.2013р.).

Від ОСОБА_2 надійшла заява (вх.№3-389/23 від 07.07.2023р.) про визнання грошових вимог до боржника.

Також, від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№3-388/23 від 07.07.2023р.) про визнання грошових вимог до боржника.

28.07.2023р. від арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. до суду надійшли відомості про результати розгляду вимог кредиторів, відповідно до яких вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнаються в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.08.2023р. прийнято заяву (вх.№3-389/23 від 07.07.2023р.) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання грошових вимог до боржника до розгляду, зобов`язано ОСОБА_2 надати до суду посвідку на постійне місце проживання в Україні, первинні документи підтверджуючі надання позики, прийнято заяву (вх.№3-388/23 від 07.07.2023р.) ОСОБА_3 про визнання грошових вимог до боржника до розгляду, зобов`язано ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) надати до суду посвідку на постійне місце проживання в Україні, первинні документи підтверджуючі надання позики, зобов`язано арбітражного керуючого та боржника надати відзиви на заяви про визнання грошових вимог до боржника.

21.08.2023р. від ОСОБА_4 надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника.

Ухвалою суду від 23.08.2023р. встановлено ОСОБА_4 строк у 5 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків заяви про визнання кредиторських вимог, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору на суму 5368грн.

30.08.2023р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 31.08.2023р. прийнято заяву ОСОБА_4 про визнання грошових вимог до боржника до розгляду та призначено в засіданні суду, зобов`язано арбітражного керуючого та боржника надати відзив на заяву ОСОБА_4 про визнання грошових вимог до боржника.

07.09.2023р. від боржника до суду надійшли відзиви про результати розгляду вимог кредиторів, відповідно до яких вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнаються в повному обсязі.

26.09.2023р. від ОСОБА_4 до суду надійшли заперечення, відповідно до яких просить суд не визнавати вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки договори займу є недійсними.

15.01.2024р. від арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. до суду надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог, в якому просить ОСОБА_4 надати додаткові пояснення.

13.02.2024р., 14.03.2024р., 18.04.2024р., 14.05.2024р., 18.06.2024р. від ОСОБА_4 до суду надано додаткові пояснення до заяви з грошовими вимогами до боржника.

14.10.2024р. від ОСОБА_3 надійшла заява про залучення додаткових документів.

02.12.2024р. від арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке протокольною ухвалою суду від 05.12.2024р. відхилено, у зв`язку з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи.

В судовому засіданні 05.12.2024р. судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши наявні в матеріалах справи заяви кредиторів про визнання грошових вимог до боржника, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України врегульовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У постанові КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20 було деталізовано, в чому полягає сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство, а саме: «Системний аналіз статей 45-47 КУзПБ свідчить про те, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника потенційного кредитора, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.»

05.02.2020р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого боржник отримав в борг 210000 доларів США, що станом на день звернення із заявою з грошовими вимогами за курсом НБУ становить 7679406грн., факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою від 05.02.2020р. Однак, станом на день звернення із заявою та день розгляду заяви, боржником не виконано грошове зобов`язання.

Суд вважає, що під час розгляду заяви кредитора з відповідними грошовими вимогами до боржника варто керуватися не лише засадами, серед інших, належності (ст. 76 ГПК України) та допустимості (ст. 77 ГПК України) доказів, а й враховувати достатність (повноту та всебічність) поданих доказів як взаємозв`язок їх сукупності, що дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування заборгованості за борговою розпискою.

Тож, у разі вмотивованих сумнівів інших кредиторів щодо реальності (дійсності) такої заборгованості, обґрунтування грошових вимог до боржника самим лише договором позики та/або борговою розпискою у справі про неплатоспроможність фізичної особи може бути недостатнім.

Необхідним, у такому випадку, може бути також документальне підтвердження джерел походження коштів, наданих фізичною особою-кредитором у позику фізичній особі - боржнику, подання інших додаткових доказів наявності між кредитором (позикодавцем) та боржником (позичальником) зобов`язальних правовідносин за відповідним договором позики.

У разі ж ненадання зазначеним кредитором сукупності необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема щодо підтвердження реальності грошового зобов`язання, господарський суд відмовляє у визнанні таких вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Господарським судом, враховуючи необхідність дотримання принципу підвищеного стандарту доказування походження грошових коштів у кредиторів, проаналізовано фінансову можливість надання грошових коштів боржнику в борг. Так, надана позика в сумі 210000 доларів США станом на 05.02.2020р. (за курсом НБУ 1 долар США 24,8523грн.) становила суму 5218983грн.

Заявником на підтвердження своїх вимог та можливості надати грошові кошти в борг надано податкові декларації за період з 2015 по 2023 рік. Надані заявником податкові декларації за 2020-2023 роки судом не приймаються до уваги, оскільки позику було надано в 2020 році.

Так, згідно податкових декларацій платника єдиного податку загальна сума доходу ОСОБА_3 : за звітний період за 2015 рік становить 2764990, за 2016 рік 500000грн., за 2017 рік 927800, за 2018 рік 1008000грн., за 2019 рік 1115699,20грн. Таким чином, за 2015-2019 роки загальна сума доходів ОСОБА_3 становить 6316489грн.

Так, суд також звертає увагу, що окрім доходу у вигляді фактичного заробітку, ОСОБА_3 несе повсякденні витрати, що забезпечують існування: продукти харчування, одяг, проїзд у транспорті, оплата рахунків, побутові витрати та витрати на дозвілля / відпочинок.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, надавши правову оцінку реальності (дійсності) таких зобов`язань на підставі інших доказів, що підтверджують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики, дійшов висновку, що ОСОБА_3 з доходами за 2015-2019 роки у сумі 6316489грн., а також витратами на життя, мав фінансову можливість надати суму боргу ОСОБА_1 , а саме 210000 доларів США, що станом на день надання позики становило 5218983грн.

Враховуючи вищевикладене, що заява ОСОБА_3 вмотивована, підтверджена належними доказами, суд приходить до висновку про визнання грошових вимог до боржника.

Крім того, заперечення ОСОБА_4 , відповідно до яких просить суд не визнавати вимоги ОСОБА_3 , з посиланням на те, що договір займу є недійсним, судом відхиляються, оскільки питання дійсності розписок розглядається в межах позовного провадження, а в даному випадку суд розглядає питання обгрунтованості грошових вимог до боржника. Так, в провадженні суду перебуває справа № 916/2472/23(916/4192/23) про визнання недійсним договорів позики, розгляд якої відкладено на 14.01.2025р., у зв`язку з необхідністю надання оригіналів документів для проведення експертизи. Станом на день розгляду заяви із грошовими вимогами договір займу судом не визнано недійсним, а статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Керуючись ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 ГПК України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) кредитором ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з грошовими вимогами на суму 7679406грн., а також судовий збір на суму 5368грн.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.12.2024р. у зв`язку з відсутністю електропостачання в місті Одеса.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя В.Д. Найфлейш