ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/2916/24

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши заяву б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" про забезпечення позову

без виклику представників сторін

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/2916/24 за позовом Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд» про стягнення 5 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2024 у справі № 911/2916/24 підготовче засідання було відкладено на 10.01.2025.

13.12.2024 через систему «Електронний суд» від Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" надійшла заява б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816), в порядку ст. ст. 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 5 000 000,00 грн, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд», що знаходяться на будь-яких банківських рахунках в банківських та фінансових установах Україні, які будуть виявлені в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору № 005-2020 від 19.03.2020, укладеного між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд». Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд» були укладені Договір застави транспортного засобу № 005-2020-З-А від 19.03.2020, Договір застави транспортних засобів № 005-2020-2-А від 19.03.2020, Договір застави транспортних засобів № 005-2020-2-А від 19.03.2020, Договір застави основних засобів № 005-2020-1-ОЗ від 14.08.2021, Договір застави обладнання № 005-2020-1-РМ від 19.03.2021.

Позивач зазначає, що за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-601 від 06.11.2023, 18.12.2023 позивач на підставі Договору № 17 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного із Акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал», набув права вимоги до боржників, в тому числі права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд» за Кредитним договором № 005-2020 від 19.03.2020 та забезпечувальними договорами.

Однак, як зазначає позивач при зверненні до суду із позовними вимогами, відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за Кредитним договором № 005-2020 від 19.03.2020, починаючи з 31.03.2020 погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором позичальником не здійснюється.

В свою чергу, звертаючись із заявою б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) про забезпечення позову Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" вважає, що арешт грошових коштів має на меті забезпечити виконання судового рішення в майбутньому, зважаючи на недобросовісність відповідача щодо належного виконання зобов`язань за Кредитним договором № 005-2020 від 19.03.2020 та договорів застави.

Так, позивач зазначає про неодноразове звернення до відповідача із вимогами здійснити оплату заборгованості та надати доступу до предметів застави з метою перевірки їх наявності та схоронності, проте за твердженням позивача вимоги про сплату заборгованості залишені відповідачем без відповіді та задоволення та за припущенням позивача відповідне свідчить також про те, що заставне майно взагалі є втраченим, що унеможливлює виконання рішення суду.

Позивач також, звертає увагу на прийняте Київським окружним адміністративним судом рішення від 09.09.2024 у справі № 320/19976/23 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж Сервіс-Буд» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2022 за № 391370701 і № 391380701, яким позовні вимоги були задоволенні повністю. Проте, у разі скасування апеляційною інстанцією рішення суду від 09.09.2024 у справі № 320/19976/23 з ТОВ «Монтаж Сервіс-Буд» будуть стягнуті кошти з податку на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства у сумі 5 072 780,00 грн, грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 7 014 138,00 грн, що на думку позивача унеможливлює виконання рішення суду у справі № 911/2916/24.

Розглянувши заяву б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частини 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України), про що зазначено в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову.

В силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду.

Проте, у поданій заяві заявник посилається лише на потенційну можливість виникнення наведених у заяві обставин. Зокрема, підставою для забезпечення даного позову заявник вказує на те, що виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості за рішенням Господарського суду Київської області від 21.11.2024 у справі № 911/2305/24, а також можливого скасування апеляційною інстанцією рішення суду від 09.09.2024 у справі № 320/19976/23 та стягнення з відповідача грошових коштів.

Однак, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Твердження позивача про ймовірну втрату заставленого майна, що унеможливить виконання рішення суду та задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна, базуються лише на побоюваннях заявника, його припущеннях та оцінці, так само як і посилання у заяві на право учасника справи передбаченого ст. 136 ГПК України також не є достатньою та самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

З огляду на вищевикладене та зміст заяви в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" про забезпечення позову, оскільки така не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, суд відмовляє в задоволенні заяви б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" про забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати по сплаті судового збору за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд -

постановив:

Відмовити Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Вімінал" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп" в задоволенні заяви б/н від 13.12.2024 (вх. № 9816 від 13.12.2024) про забезпечення позову

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена у встановленому порядку.

Ухвалу підписано - 17.12.2024

Суддя О.О. Христенко