ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024

Справа № 917/1312/24

Суддя Погрібна С.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Польська, 2А, м.Полтава, Полтавська область, 36008

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення коштів,

без виклику сторін,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення 356834,54 грн за Договором № 3639 від 01.10.2013 на відпуск теплової енергії, з яких: 301 452,19 грн - заборгованість за теплову енергію, 47 901,84 - пеня, 2 867,39 грн - 3% річних, 4 613,12 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі отримана відповідачем в його електронному кабінеті в підсистемі "Електрониий Суд", про що в матеріалах справи містяться довідка про доставку електронного листа.

Проте, у встановлений судом строк відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов. Клопотання про продовження строку на подання відзиву в матеріалах справи відсутнє.

Станом на дату прийняття судового рішення відзив від відповідача не надійшов.

Згідно з частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено обставини.

Рішення виноситься суддею з урахуванням строку перебування у тривалій відпустці.

Відповідно до частини 2 статті 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

01.10.2013 між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - Позивач, Теплопостачальна організація) та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (АТ "Полтавський турбомеханічний завод", Відповідач, Споживач) укладено Договір № 3639 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (Договір № 3639, а.с. 35-36).

Договір № 3639 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2013 за своєю природою є договором енергопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Зважаючи на це, АТ "Полтавський турбомеханічний завод" є споживачем теплової енергії, яку постачає ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Згідно з умовами укладеного Договору № 3639, на кожну із сторін покладено певні зобов`язання.

Відповідно до п. 1 Договору № 3639, зазначено, що Теплопостачальна організація бере на себе забезпечення опалення та гарячого водопостачання приміщень Споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул. Репіна, 14 - гуртожиток».

Межею розподілу балансової належності теплових мереж є обріз будівлі гуртожитку по вул. Репіна, 14, що визначено п. 2 Договору № 3639.

Згідно з п.п. 5, 6 Договору № 3639: Теплопостачальна організація забезпечує безперебійне постачання теплом та гарячою водою Споживача. Теплопостачальна організація на абонентських вводах будівель і споруд Споживача забезпечує необхідну кількість та якість води від мережі на опалення та гаряче водопостачання; необхідний наявний напір теплоносія на вводі в будівлю; контроль за використанням теплової енергії Споживачем.

Розділом «Облік теплової енергії» Договору № 3639 передбачено порядок визначення обсягу теплової енергії, який постачається Споживачу у розрахунковому періоді, а також зазначено розрахункове/проєктне теплове навантаження на опалення.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживаюча безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загально-будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

01.03.2017 укладено Додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до пунктів 15-18 Договору № 3639 (а.с. 33-34).

Так, п. 15 Договору № 3639 в редакції Додаткової угод № 1, передбачено наступне: Облік споживання теплової енергії гуртожитку Споживача по вул. Репіна,14, проводиться по загально-будинковим вузлам обліку теплової енергії на опалення РоlluТherm X № та на гаряче водопостачання - Роllu Тherm X 6SEN51 №60755079.

Показники вузлів обліку теплової енергії приймаються лише після допуску вузла обліку до експлуатації що здійснюється Теплопостачальною організацією у порядку, передбаченому діючим законодавством, зі складанням відповідного акту.

Вузли обліку теплової енергії повинні проходити державну метрологічну повірку відповідно до терміну що зазначений в паспорті приладу.

Відповідно до п. 15.1. Догвору № 3639 (в редакції Додаткової угоди №1) Акт приймання приладів обліку теплової енергії на комерційний облік вважати невід`ємною частиною договору.

Зняття показників вузла обліку теплової енергії проводяться Споживачем, записуються в журналі встановленої форми і передаються в службу Теплопостачальної організації до 25 числа кожного місяця, або по телефону (51-04-73) з обов`язковим наступним підтвердженням у письмовій формі, затвердженій підписом керівника та печаткою підприємства (п. 15.2 Договору).

Згідно пунктів 15.3., 15.4, 15.5 в редакції Додаткової угоди №1 від 01.03.2017 до Договору №3639 від 01.10.2013, до обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками вузла обліку теплової енергії додаються втрати на дільницях тепломережі, що перебувають на балансі Споживача, від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку. Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін не може бути змінена в односторонньому порядку.

Кількість теплової енергії Q, яка щомісячно нараховується Споживачу в опалювальний період за опалення та гаряче водопостачання визначається, як різниця показань теплового лічильника на дату зняття показань з приладів обліку, але не пізніше 25 числа звітного місяця N2 та показань минулого місяця N1 з урахуванням коефіцієнта втрат на теплових мережах по формулі: Q = (N2 - N1) x K x K1, де: K - коефіцієнт переводу теплової енергії в Гкал, К= 0,86; К1 - коефіцієнт втрат теплової енергії на теплових мережах К1 = 1,001 - для опалення; K1, = 1,0006/1,0018 зима/літо - для гарячого водопостачання (згідно технічної документації).

Згідно п. 15.6 Додаткової угоди №1 від 01.03.2017, застосовуються до розрахунку показники виключно того вузла обліку теплової енергії, який має свідоцтво про проходження повірки або паспорт з відміткою про проходження повірки, термін дії якої не скінчився та Акт про допуск до експлуатації комерційного вузла обліку, складеного в порядку, передбаченому діючим законодавством. Вихід із ладу хоча б однієї із частин вузла обліку теплової енергії, зазначених в Акті, позбавляє права на проведення розрахунків по показам цього вузлу обліку.

Загальна опалювальна площа під тепловим лічильником складає 2313,80 м2 (Додаток до Договору № 3639 від 01.10.2013).

Так, відповідно до акта допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії № 801 після монтажу від 03.11.2016, прийнято на комерційний облік вузол обліку теплової енергії (а.с. 48).

28.09.2020 проведено державну метрологічну повірку вузла обліку теплової енергії. На підставі акту прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії № 801 після проведення повірки від 15.10.2020, вузол обліку прийнято на комерційний облік з датою наступної повірки по 28.09.2024 (вузол обліку теплової енергії на потреби опалення).

Згідно з актом допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії № 802 після монтажу від 03.11.2016, прийнято на комерційний облік вузол обліку теплової енергії (а.с. 45).

03.09.2020 проведено державну метрологічну повірку вузла обліку теплової енергії. На підставі акта прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії № 802 після проведення повірки від 15.10.2020, вузол обліку прийнято на комерційний облік з датою наступної повірки по 28.09.2024 (вузол обліку теплової енергії на потреби гарячого водопостачання).

Договором № 3639 (з урахуванням редакції Додаткової угоди № 1) передбачено порядок визначення кількості/обсягу теплової енергії, відпущеної Споживачу у випадку виходу з ладу вузла обліку або проходженні держповірки.

Так, відповідно до п. 16.4 Додаткової угоди №1 від 01.03.2017 до Договору № 3639, при відсутності приладів обліку тепла (проходження держповірки, вихід його з ладу), зриві або пошкодженні пломб - кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу з метою забезпечення опалення, визначається Теплопостачальною організацією за проектним тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період.

Пунктом 16.5. Додаткової угоди №1 до Договору № 3639 передбачено наступне: «У разі виходу з ладу теплового лічильника по вул. Репіна, 14, який обліковує теплову енергію, що постачається Споживачу на підігрів води в гуртожитку, обсяг теплової енергії за період несправності визначається розрахунковим способом на підставі нормативного розрахунку кількості спожитої гарячої води визначеного, згідно Державних будівельних норм України відповідно п.5 Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», який є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 18 в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору № 3639 передбачено: «Всі розрахунки по даному договору проводяться на підставі рахунку, виписаного Теплопостачальною організацією Споживачу, з обов`язковим застосуванням діючих тарифів. Споживач зобов`язується сплачувати за теплову енергію у строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим з урахуванням суми проміжних платежів.

Споживач може проводити попередню оплату за місяць, наступний за розрахунковим. Якщо підстава платежу в платіжних документах не зазначена, Теплопостачальна організація зараховує кошти в погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, отриману в минулі періоди.

Нарахування за спірний період проведені на підставі тарифів, встановлених уповноваженим органом та чинних протягом вказаного періоду.

Відповідно до абзацу першого пункту 17. в редакції Додаткової угоди № 1, до Договору 3639, визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії.

Згідно з абзацом другом пункту 27 Договору № 3639, визначено, що у випадку зміни тарифів Теплопостачальна організація повідомляє про це Споживачу у порядку, визначеному законодавством, і розрахунок проводиться з дня затвердження нових тарифів. Нові тарифи є обов`язковими до застосування і набувають чинності для сторін без укладання додаткових угод.

Факт споживання теплової енергії фіксується в акті приймання-передачі теплової енергії, який формується щомісяця, з урахуванням обсягу теплової енергії, визначеного на підставі п. 19 Договору № 3639.

Позивач стверджує, що на адресу Відповідача, вказану в Договорі та в ЄДР, Позивачем направлялися рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії (рахунки, акти та докази їх направлення наявні в матеріалах справи), які не підписані Відповідачем, але, відповідно до умов Договору № 3639 підтверджують факт надання Відповідачу/Споживачу теплової енергії (пункти 12 та 19 Договору № 3639).

Так, протягом спірного періоду діяли наступні тарифи, встановлені рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477, в розмірі:

- з 01.10.2022 введено в дію двоставкові тарифи на теплову енергію для потреб різних категорій споживачів, зокрема для потреб населення в таких розмірах: умовно-змінна частина в розмірі 1 040,21 грн./Гкал (без ПДВ) та умовно-постійна частина в розмірі 135 821,91 грн./Гкал (без ПДВ).

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» http://te.pl.ua/ в розділі «ТАРИФИ», далі «Тарифи для потреб інших споживачів» (за посиланням http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlyapotreb- nshih-spozhivachv/) та на сайті Полтавської обласної ради (за посиланням https://oblrada-pl.gov.ua/doc/doc/407 (https://oblradapl. gov.ua/sites/default/files/field/docs/477.pdf).

Так, тарифи, які діяли протягом спірного періоду і встановлені відповідними рішеннями уповноважених органів є двоставкові.

З 17.01.2020 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» перейшло на двоставкові тарифи, встановлені постановою НКРЕКП від 14.01.2020 № 87 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання ПОЛТАВСЬКОМУ ОБЛАСНОМУ КОМУНАЛЬНОМУ ВИРОБНИЧОМУ ПІДПРИЄМСТВУ ТЕПЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА «ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО»».

З 01.10.2022 введено в дію двоставкові тарифи, зокрема і на теплову енергію для потреб різних категорій споживачів, встановлені Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго".

Відповідно до п.п. 3) п. 5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 р. № 869: «двоставковий тариф на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно- змінної та умовно-постійної)».

Згідно з п.п. 21) п. 5 вказаного Порядку: «тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання - вартість виробництва, транспортування та постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, витрат на відшкодування втрат, планованого прибутку».

До введення двоставкового формату тарифу, як умовно-постійні, так і умовно-змінні витрати в тарифі враховувались разом, і споживач, сплачуючи за теплову енергію, компенсував підприємству одночасно дві частини витрат у складі однієї сплати.

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками.

Перша ставка (умовно-змінні витрати) плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише палива, електроенергії та покупної теплової енергії. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/(Гкал/годину)).

Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження (абонентську плату), сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії та послуг з опалення, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Сплачуючи за показаннями приладу обліку, встановленого у будівлі/приміщенні, споживач сплачує не за всю послугу, а лише за вартість енергоносіїв. Другу частину послуги споживач сплачує по другій ставці плата за приєднане теплове навантаження (абонентська плата).

Доцільність застосування двоставкового формату тарифу полягає в тому, що витрати, які компенсуються платою за спожиту теплову енергію, мають сезонний характер виникнення.

Витрати ж, які компенсуються платою за одиницю приєднаного теплового навантаження, носять постійний та регулярний характер виникнення протягом року, майже рівними частинами, за винятком витрат на підготовку технологічного обладнання до опалювального періоду, які виникають лише протягом травня-вересня кожного року.

При єдиному одноставковому форматі тарифу на опалення всі витрати (одним платежем), незалежно від періоду їх виникнення, компенсувались підприємству за теплову енергію на опалення рівними частинами протягом року. Таким чином, виникало кредитування споживачів підприємствами постачальниками теплової енергії.

При сезонному одноставкому форматі тарифу на опалення навпаки всі витрати (одним платежем), незалежно від періоду їх виникнення, компенсувались підприємству-виконавцю послуги лише протягом опалювального періоду. Таким чином, навпаки, споживачі кредитували підприємство виробника теплової енергії.

Застосування ж двоставкового формату тарифу на опалення, з одного боку, якнайкраще збалансовує періоди виникнення витрат на підприємстві з отриманням компенсації цих витрат доходами, тобто виключає усі види кредитування (сплата за теплову енергію здійснюється в періоді отримання її споживачем), з другого боку, знижує платіжне навантаження на споживачів протягом опалювального періоду.

Як визначено статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 25 Договору № 3639: «Даний договір укладений на період :

а) для опалення з 01.10.2013р. по 31.12.2018р.

б) для гарячого водопостачання з 01.10.2013р. по 31.12.2018р.

в) в частині розрахунків до їх повного завершення.

Пунктом 25 Договору № 3639 передбачено: «Договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення договору або його перегляд не буде заявлено однією із сторін.».

Відповідно до пунктів: 21, 22, 23 Договору №3639 сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

Пунктом 20 Договору № 3639 визначено, що у випадку неоплати Споживачем у вказані строки вводиться пеня в розмірі 0,5 відсотка за кожен день прострочення, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, якщо інше не передбачено діючим законодавством, а також стягується 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію. У зв`язку з чим, за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року утворилась заборгованість за теплову енергію в сумі 301 452,19 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» засновано на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. Засновником підприємства є Полтавська обласна рада. Власник підприємства територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області.

Основним напрямком діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відповідно до Статуту є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально побутових та інших об`єктів; проведення ремонтів обладнання теплового господарства.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій: 1) виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії); 2) транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; 3) постачання теплової енергії, які були переоформлені на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 739 від 06.06.2017.

Відповідно до ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 308 від 22.03.2017, Обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності:

- з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ);

- з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами суб`єктів господарювання у разі, якщо теплові мережі суб`єктів господарювання розташовані на території відповідної області України (території міста Київ);

- з постачання теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання здійснює (планує здійснювати) постачання теплової енергії на території відповідної області України (території міста Київ).

Підприємство внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістаральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії ( в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

Крім того, відповідно до чинного законодавства, Позивач є теплогенеруючою, теплопостачальною та теплотранспортуючою організацією в розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) як суб`єкт господарювання діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджено, що 01 жовтня 2013 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" було укладено Договір № 3639 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про теплопостачання», який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії, захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

За приписами статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Споживачем теплової енергії є, зокрема, юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про теплопостачання» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Згідно норм статті 3 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно статті 24 Закону України «Про теплопостачання», одним з основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

На виконання умов договору № 3639, зокрема, у період з 01.01.2023 по 30.06.2023, позивач постачав відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення приміщення відповідача, рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за кожен місяць спірного періоду, підписані позивачем та надавались відповідачу, але які ним не підписані.

Проте умовами Договору № 3639 визначено, що факт отримання Споживачем теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання-передачі теплової енергії, який складається Сторонами відповідно до вимог чинного законодавства та Договору (п. 19 Договору).

Так, за спірний період (01.01.2023 - 30.06.2023) Відповідачу направлялися рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, які ним не підписані, але, відповідно до умов Договору № 3639 підтверджують факт надання Відповідачу/Споживачу теплової енергії (пункт 12 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, визначення обсягу теплової енергії здійснювалося на підставі показників вузла обліку теплової енергії, переданих споживачем, розрахунки обсягу теплової енергії проводилися на підставі рахунку, до 10 числа місяці наступного за розрахунковим, відповідно до пункту 18 в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.03.2017 до Договору № 3639, виписаного Теплопостачальною організацією Споживачу, з обов`язковим застосуванням діючих тарифів.

Факт отримання Споживачем теплової енергії за адресою: вул. Репіна, 14 (гуртожиток), м. Полтава, підтверджується показаннями приладів обліку теплової енергії та гарячої води, встанволених на опалювальному об`єкті Споживача (а.с. 24).

Спору між сторонами щодо обсягу отриманої теплової енергії за вказаний період немає.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 за відпущену теплову енергію позивач відповідачу нарахував до сплати 301 452,19 грн.

Вищезазначений договір є чинним, спорів щодо визнання недійсними його умов між сторонами не існує.

В силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов`язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (надалі - Правила № 1198) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Згідно п. 36 Правил № 1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

За приписами п. 40 Правил № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У відповідності до частини 1 статті 191 ГК України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, в тому числі шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.

Згідно норм частини 1 статті 15 Закону України «Про теплопостачання» державне регулювання діяльності у сфері теплопостачання провадиться зокрема у формі регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат.

За приписами статті 13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності.

Згідно до пп. 9 п. 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 308 від 22.03.2017 (зі змінами), передбачено, що при провадженні господарської діяльності з постачання теплової енергії ліцензіат повинен дотримуватися такої організаційної вимоги, як здійснення постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень. Таким уповноваженим органом, що для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» встановлює тарифи на постачання теплової енергії є Полтавська обласна рада.

За спірний період у розрахунках за відпущену теплову енергію діяли тарифи, встановлені рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477, в розмірі:

- з 01.10.2022 введено в дію двоставкові тарифи на теплову енергію для потреб різних категорій споживачів, зокрема для потреб населення в таких розмірах: умовно-змінна частина в розмірі 1 040,21 грн./Гкал (без ПДВ) та умовно-постійна частина в розмірі 135 821,91 грн./Гкал (без ПДВ).

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» http://te.pl.ua/ в розділі «ТАРИФИ», далі «Тарифи для потреб інших споживачів» (за посиланням http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlyapotreb- nshih-spozhivachv/) та на сайті Полтавської обласної ради (за посиланням https://oblrada-pl.gov.ua/doc/doc/407 (https://oblradapl. gov.ua/sites/default/files/field/docs/477.pdf).

Формування зазначених тарифів здійснювалось ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на підставі Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011 (далі -Порядок № 869).

Відповідно до пункту 3.2. Розділу 3 ЛІЦЕНЗІЙНИХ УМОВ провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, затверджених Постановою НКРЕКП №308 від 22.03.2017 року, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися організаційних вимог, зокрема, здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про природні монополії» №1682 передбачено, що суб`єкти природних монополій зобов`язані, зокрема, дотримуватися умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій; забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам.

З огляду на вищевикладені вимоги чинного законодавства України, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зобов`язано здійснювати постачання теплової енергії споживачам за тарифами, що встановлені Полтавською обласною радою, на недискримінаційних умовах, тобто застосовувати встановлений двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії для всіх споживачів підприємства, в т.ч. споживачів міста Кременчука.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено судом вище, за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 за відпущену теплову енергію відповідачу нараховано до сплати 301 452,19 грн.

Відповідачем контррозрахунку вартості поставленої позивачем теплової енергії на суму 301 452,19 грн у спірний період суду не надано, факту постачання позивачем теплової енергії до об`єкту відповідача не спростовано.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 301 452,19 грн основної заборгованості.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Зокрема, на підставі п. 20 Договору № 3639, передбачено, що у випадку неоплати Споживачем у вказані строки вводиться пеня в розмірі 0,5 відсотка за кожен день прострочення, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, якщо інше не передбачено діючим законодавством, а також стягується 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Таким чином, позивачем нараховано: пеню у сумі - 47 901,84 грн, збитки від інфляції у сумі - 4 613,12, 3% річних - 2 867,39 грн (розрахунки додані до матеріалів позовної заяви).

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 сатті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат та пені, встановив, що обчислення виконано арифметично правильно, згідно з приписами законодавства, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги про стягнення пені в розмірі - 47 901,84 грн, інфляційних втрат в розмірі - 4 613,12 грн та 3% річних в сумі - 2 867,39 грн.

Судом досліджено всі докази наявні у матеріалах справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (вул. Польська, 2 А, м. Полтава, 36008, ) 301 452,19 грн - основної заборгованості, 47 901,84 грн - пені, 2 867,39 грн - 3 % річних, 4 613,12 грн - втрат від інфляційних процесів, 4 282,01 грн - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення підписано 17.12.2024.

Суддя Погрібна С.В.