СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Харків Справа № 922/5263/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засіданні Гаркуши О.Л.

за участю представників сторін

від позивача (стягувач) - ФОП Чайка Д.В. (паспорт)

адвокат Король В.Р., ордер АІ № 1723574 від 21.10.2024

від відповідача (боржник) не з`явився

від третьої особи - не з`явився

від державного виконавця не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Чайки Дмитра Володимировича (вх.№ 2506 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23 (повний текст складено 07.10.2024, м. Харків), суддя Кухар Н.М.

за результатами розгляду скарги Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича (вх. № 22386/24 від 06.09.2024) на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича
до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Харківська міська рада
про стягнення 278157,60 грн
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Чайка Дмитро Володимирович звернувся до Господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. № 22386/24 від 06.09.2024) на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просив визнати рішення (повідомлення) старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірини Олегівни від 04.09.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірним та зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірину Олегівну поновити порушене право ФОП Чайки Д.В. на прийняття до примусового виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/5263/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.09.2024 скаргу Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у задоволенні скарги Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича (вх. № 22386/24 від 06.09.2024) на дії (бездіяльність) державного виконавця відмовлено.

Оскаржувана ухвала обґрунтована тим, що в цій справі для забезпечення виконання рішення суду стягувач повинен звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом "Про виконавче провадження" із заявою про його виконання.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що повідомлення №7593729 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання винесено державним виконавцем у законний спосіб, з дотриманням вимог ч. 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень та п. 10 ч. 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням представник позивача, ФОП Чайка Дмитра Володимировича адвокат Король В.Р. через підсистему Електронний суд звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на подання даної апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року у справі 922/5263/23.

Прийняти до розгляду та повністю задовільнити апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року у справі 922/5263/23.

Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року у справі 922/5263/23, якою у задоволенні скарги Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича (вх. № 22386/24 від 06.09.2024) на дії (бездіяльність) державного виконавця відмовлено.

Ухвалити нове рішення у даній справі, яким:

- скаргу Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнити;

- визнати рішення (повідомлення) старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірини Олегівни від 04.09.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірним;

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірину Олегівну поновити порушене право ФОП Чайки Д.В. на прийняття до примусового виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/5263/23.

Повідомити заявника та його представника про дату і час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення державного виконавця прийнято з порушенням вимог ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Скаржник зазначає, що відповідно п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), згідно з яким Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Тому апелянт вважає, що оскільки боржником по вказаному рішенню Господарського суду Харківської області від 07.03.2024 є структурний підрозділ Харківської міської ради Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, останнє, на думку стягувача, підвідомче Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. дійшла хибного висновку про наявність підстав для повернення вищевказаного виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

В ухвалі від 01.10.2024 року вказано, що господарський суд не погоджується з такою позицією стягувача, оскільки у даному випадку сума зобов`язання, яка підлягає стягненню з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради становить менше двадцяти п`яти мільйонів гривень, що суперечить вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Однак, на думку скаржника, суд першої інстанції неправильно витлумачив положення пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, оскільки застосував абзац п`ятий та шостий пункту 4 Інструкції у їх сукупності, проте вони є окремими підставами підвідомчості.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 у справі №922/5263/23 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2024, зокрема, поновлено Фізичній особі підприємцю Чайки Дмитру Володимировичу строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Чайки Дмитра Володимировича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23. Встановлено учасникам справи строк до 28.11.2024 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також учасникам справи строк до 28.11.2024 включно надання до суду заяв, клопотань та заперечень (у разі наявності). Призначено справу до розгляду на "04" грудня 2024 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №111 .

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційного господарського суду 04.12.2024 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили суд її задовольнити.

Інші учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції не скористались, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутністю інших учасників справи, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Фіксування судового засідання здійснювалось технічними засобами фіксації відповідно до вимог ст.222 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 223 ГПК України було складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 07.03.2024 по справі №922/5263/23 були частково задоволені позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Чайки Дмитра Володимировича до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про стягнення коштів, отриманих за визнаним недійсним Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5649-В-С від 15.11.2018 та з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача кошти у розмірі 271 086,96 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 4066,30 грн.

08.04.2024 на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 07.03.2024 у справі №922/5263/23 залишено без змін.

Наказ на виконання вищевказаного рішення господарського суду було направлено стягувачем до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

04.09.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" вищевказаний виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання шляхом прийняття відповідного повідомлення.

Місцевий господарський суд, розглянувши подану позивачем скаргу, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Водночас, частиною 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (ч.4 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з приписами пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 1 Положення "Про Державну казначейську службу України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (пп.3 п.4 Положення).

Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.9 Положення).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З наведених норм вбачається, що Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якої держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництв.

Згідно з приписами пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Отже, механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" №845 від 03.08.2011 (далі - Порядок №845).

Матеріалами справи встановлено, що боржником за наказом Господарського суду Харківської від 08.04.2024 у справі №922/5263/23 є Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка є бюджетною установою, на якого поширюються вимоги ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим рішення про стягнення коштів з останнього підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, у розумінні Порядку №845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Отже, Держказначейство є встановленою Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів.

Зазначений висновок зроблено судом з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.04.2023 по справі №910/13367/19 (910/13951/21).

Водночас, чинне законодавство України не передбачає механізму та порядку виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з бюджетної установи органами державної виконавчої служби.

Пунктом 9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Оскільки виконання рішень про стягнення коштів з органу місцевого самоврядування не віднесено до повноважень органів державної виконавчої служби, а спірний виконавчий документ підлягає виконанню органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. було правомірно винесено повідомлення №7593729 від 04.09.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на що відсутні правові підстави для задоволення скарги стягувача на дії та рішення державного виконавця.

При цьому, посилання скаржника в апеляційній скарзі на п.4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 , колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції, зокрема, органами державної виконавчої служби є відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Колегія суддів зазначає, що ані даний пункт Інструкції, ані її інші положення не містять чіткого визначення щодо наявності у державної виконавчої служби обов`язку (права) виконання рішень саме щодо стягнення грошових коштів з боржників органів місцевого самоврядування.

Разом з цим, такий порядок визначено положеннями ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", у відповідності до якої виконання рішень саме щодо стягнення коштів, зокрема з місцевих бюджетів або бюджетних установ покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Натомість, скаржником не подано Східному апеляційному господарському суду належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені скаржником відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Чайки Дмитра Володимировича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 у справі №922/5263/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09.12.2024.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця