ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 грудня 2024 року м. ХарківСправа № 922/2826/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Бойко О.Н.

розглянувши клопотання ФОП Славтіча О.В. про залишення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 96, квартира 1; )
до Фізичної особи - підприємця Славтіча Олександра Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення коштів та усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майно
за участю представників:

позивача:Макаренко О.М.(довреність б/н від 06.03.2024, ордер серії АХ №1137849 від 28.06.2023);

відповідача: Трофименко Р.О.(ордер серії АН № 1228893 від 12.08.2023, свідоцтво про право назаняття адвокатською діяльністю №5246 від 31.10.2018).

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/2826/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю до Фізичної особи - підприємця Славтіча Олександра Володимировича про стягнення коштів та усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.02.2024 позовні вимоги ТОВ "Чаплинка" задоволено повністю, стягнуто з ФОП Славтіча О.В. на користь ТОВ "Чаплинка" за Договором оренди № 25-02-20-2 від 27 лютого 2020 року: заборгованість з орендної плати в розмірі 2 514 838, 48 грн.; три проценти річних від простроченої суми за користування чужими коштами в розмірі 76 215, 43 грн.; інфляційні втрати в розмірі 437 058, 38 грн.; штраф за неповернення орендованого приміщення в розмірі 219 411, 60 грн.; постановлено усунути перешкоди в реалізації позивачем права власності на нерухоме майно: зобов`язати ФОП Славтіча О.В. звільнити від свого майна та майна інших осіб, що знаходиться у ньому та повернути нерухоме майно ТОВ "Чаплинка" шляхом виселення з приміщень, загальною площею 120,32 кв.м., що розташовані на першому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівля літ. «Ю-4») та позначені штриховкою у плані розміщення Об`єкту оренди, що є Додатком №1 до Договору оренди № 25-02-20-2 від 27.02.2020р, стягнуто з ФОП Славтіча О.В. на користь ТОВ "Чаплинка" витрати зі сплати судового збору у розмірі 41 117,48 грн.

Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 25.06.2024 Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Славтича Олександра Володимировича залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 19.02.2024 у справі №922/2826/23 залишено без змін.

Додатковою Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 29.07.2024 заяву представника ТОВ "Чаплинка" про ухвалення додаткової постанови задоволено частково, стягнуто з ФОП Славтіча Олександра Володимировича на користь ТОВ "Чаплинка" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 43.000,00 грн, що складаються з 10.000,00 грн витрат за складення та подання процесуальних документів по справі, а також гонорару успіху у розмірі 33.000,00 грн., доручено Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 922/2826/23 касаційну скаргу ФОП Славтіча Олександра Володимировича залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 19.02.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 у справі № 922/2826/23 залишено без змін.

Додатковою Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/2826/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2826/23 задоволено частково, стягнуто з ФОП Славтіча Олександра Володимировича на користь ТОВ "Чаплинка" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, що складаються з 5 000,00 грн витрат за складення та подання процесуальних документів по справі, а також гонорару успіху у розмірі 5 000,00 грн., доручено Господарському суду Харківської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

У листопаді 2024 справа № 922/2826/23 повернулась до Господарського суду Харківської області з Верховного суду.

20.11.2024 на виконання додаткової Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2024 Господарським судом Харківської області видано наказ від 20.11.2024 про стягнення з ФОП Славтіча Олександра Володимировича на користь ТОВ "Чаплинка" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, що складаються з 5 000,00 грн витрат за складення та подання процесуальних документів по справі, а також гонорару успіху у розмірі 5 000,00 грн., який направлено за юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка": вулиця Сумська, будинок 96, квартира 1, місто Харків, 61002.

25.11.2024 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024), в якій останній просить суд судові накази у справі №922/2826/23 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.02.2024, постанови Східного апеляційного Господарського суду від 25.06.2024, Додаткової Постанови Східного апеляційного Господарського суду від 29.07.2024, Додаткової Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2024, визнати такими, що не підлягають виконанню повністю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.11.2024 заяву Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу у справі №922/2826/23 таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024) прийнято до розгляду та призначено судове засідання на "02" грудня 2024 р. о 12:40 годині.

02.12.2024 до Господарського суду Харківської області від Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. надійшло клопотання про залишення зави без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024), в якому останній просить суд залишити без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу у справі №922/2826/23 таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024).

Представник позивача, присутній в судовому засіданні 02.12.2024 проти задоволення клопотання відповідача про залишення зави без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024) заперечував, просив суд розглянути по суті заяву Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу у справі №922/2826/23 таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024).

Представник відповідача, присутній в судовому засіданні 02.12.2024 клопотання про залишення зави без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024) підтримав, просив суд його задовольнити та не розглядати заяву Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу у справі №922/2826/23 таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024).

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про залишення заяви про визнання виконавчого документу у справі №922/2826/23 таким, що не піділягає виконанню без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024), суд зазначає таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ГПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ГПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ГПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного) (ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ГПК України, згідно з якою Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах.

Зокрема, згідно із ст. 328 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із заявою, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У контексті передбаченого ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, яке відповідно до ст. 2 ГПК України є завданням цивільного судочинства, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження у цивільних справах, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання (див. «Стаднюк проти України» (Stadnyuk c. Ukraine), N 30922/05, п. 21, 27 листопада 2008 року). Однак виконавче провадження не може бути відокремлене від судового розгляду, і тому вони мають розглядатись як цілісний процес (див. «Сіка проти Словаччини» (Sika c. Slovaquie), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року; «Побегайло проти України» (Pobegailo c. Ukraine), N 18368/03, п. 18, 29 березня 2007 року).

Враховуючи наведене, 25.11.2024 відповідач (боржник) звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024), в якій просив суд судові накази у справі №922/2826/23 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.02.2024, постанови Східного апеляційного Господарського суду від 25.06.2024, Додаткової Постанови Східного апеляційного Господарського суду від 29.07.2024, Додаткової Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2024, визнати такими, що не підлягають виконанню повністю.

Порядок розгляду такої заяви визначений ст. 328 ГПК України

В свою чергу, слідуючи принципу диспозитивності господарського судочинства судочинства (ст. 14 ГПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 46 сторони користуються рівними процесуальними правами.

Частиною 2 вказаної статті унормовано, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Залишення заяви без розгляду є формою закінчення розгляду господарської справи без ухвалення рішення суду.

Дійсно, слідуючи п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Проаналізувавши наведені вище приписи Господарського процесуального кодексу в їх сукупності, враховуючи ч. 10 ст. 11 ГПК України (якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права)), суд дійшов висновку про застосування в даному випадку аналогії закону щодо права позивача на звернення до суду із заявою про залишення без розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2024 ФОП Славтіч О.В. подав суду заяву про залишення без розгляду його заяви про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024).

Як зазначалося вище, слідуючи принципу диспозитивності господарського судочинства, суд розглядає господарські справи не інакше як за зверненням особи, при цьому, остання розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Закріплене за заявником право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо заявник звернувся з таким клопотанням.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 46, п 5 ч. 1 статті 226, ст 328 ГПК України, для залишення заяви фізичної особи - підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню без розгляду, оскільки подання заяви про залишення заяви без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане заявнику право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.

Керуючись ст. 43, 46, ч. 6 ст. 233, ст. 232 235, абз. 2 ч. 1 ст. 256, ст. 328, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про залишення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню без розгляду (вх.№30228/24 від 02.12.2024) - задовольнити.

Заяву Фізичної особи-підприємця Славтіча О.В. про визнання виконавчого документу таким, що не піділягає виконанню (вх.№29529 від 25.11.2024) - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.12.2024

Суддя В.В. Рильова
Справа №922/2826/23