ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"19" листопада 2024 р. Справа№ 910/3660/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Владимиренко С.В.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Перепилиця А.В., Пилипчук В.Є.

від відповідача: Єршова С.В.

від третьої особи: Жирний О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023

у справі №910/3660/18 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення безпідставно набутого майна

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача

27.03.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" у 2007-2013 рр., як власник спеціальних дозволів на користування надрами, здійснювало діяльність з видобутку природного газу на території України як самостійно так і спільно з іншими юридичними особами на підставі укладених з ними договорів про спільну діяльність, а саме на підставі:

- договору № 5/56 від 21.12.2000р. (укладений ПАТ «Укрнафта» із ТОВ «Надра-Інвест»),

- договору № 35/809-СД від 20.07.2004р. (укладений ПАТ «Укрнафта» із компанією «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед»);

- договору № 410/95 від 14.09.1995р. (укладений ПАТ «Укрнафта» із компанією «Карпатські Петролеум Корпорейшн» (Carpatsky Petroleum Corporation);

- договору № 35/21-СД від 28.01.2008р. (укладений ПАТ «Укрнафта» із СП «Каштан Петролеум»);

- договору № 35/78-СД від 24.02.2003р (укладений ПАТ «Укрнафта» із ДП «Полтаванафтогазгеологія» НАК «Надра України»);

- договору № 35/71-СД від 01.07.2007р. (укладений ПАТ «Укрнафта» із ТОВ «СП «Укркарпатойлд ЛТД»;

- договору №999/97 від 24.12.1997р. (укладений ПАТ «Укрнафта» з компанією «Моментум Ентерпрайзис (Східна Європа) Лтд." (Momentum Enterprises (Eastern Еurope) Limited).

Отже, ПАТ «Укрнафта», як власник спеціальних дозволів та як учасник договорів про спільну діяльність, мало право здійснювати діяльність з видобутку природного газу, у тому числі спільно з іншими особами на підставі договорів про спільну діяльність і за фактом здійснення такої діяльності у ПАТ «Укрнафта» на підставі частини 1 статті 328 ЦК України, частини 1 статті 331 ЦК України, частини 2 статті 10 Закону України «Про нафту і газ» від 12.07.2001р. № 2665-ІІІ виникало право власності на природний газ, що був видобутий 2007-2013 роках.

У березні 2015 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" опубліковано «Консолідовану фінансову звітність станом на 31.12.2013 та 2012 років та за роки, які закінчилися цими датами».

В Примітках до Консолідованої звітності відповідач публічно повідомив наступне:

«... Компанія оцінює своє зобов`язання перед Укрнафтою за спожитий населенням газ період 2006-2011 років за цінами, встановленими НКРЕКП на відповідні періоди у сумі 3 753 мільйони гривень за 10,1 мільярд кубічних метрів природного газу. Керівництво не може достовірно оцінити суму потенційних збитків за цими зобов`язаннями, якщо такі можуть виникнути.».

Також, позивачем зазначено, що з листа відповідача № 14-2524/1-15 від 07.04.2015 на адресу Міністерства юстиції України ПАТ «Укрнафта» стала відома інформація про те, що НАК «Нафтогаз України» було оприбутковано (обернення відповідачем у свою власність) газ, видобутий ПАТ «Укрнафта» як самостійно, так за договорами про спільну діяльність природний.

У додатку 1 до листа НАК «Нафтогаз України» № 14-2524/1-15 від 07.04.2015 відповідачем було повідомлено Міністерству юстиції України детальна інформація щодо використаного у 2007-2012 роках населенням природного газу, видобутого ПАТ «Укрнафта» та за договорами про спільну діяльність (з вказівкою на рік видобутку, період використання, обсяг), а у додатку 2 - інформація щодо оприбуткування природного газу згідно з відповідними рішеннями Правління НАК «Нафтогаз України» для забезпечення потреб населення за період 2008-2012 роки

Зокрема, у додатку 2 до листа № 14-2524/1-15 від 07.04.2015 НАК «Нафтогаз України» повідомила Міністерству юстиції України про те, що всього на підставі відповідних рішень Правління НАК «Нафтогаз України» було оприбутковано 10 100 199,955 тис. м. куб. газу ПАТ «Укрнафта» (у тому числі видобутого на підставі договорів про спільну діяльність).

Оскільки між ПАТ «Укрнафта» та НАК «Нафтогаз України» не укладались ніякі правочини, які б могли обумовити виникнення та існування між сторонами договірних зобов`язань, а також не існувало іншої правової підстави для оприбуткування 10 100 199,955 тис. м. куб. газу, у відповідача в силу ч. 1 ст. 1212 ЦК України виникли зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна. При цьому, такі зобов`язання існують у відповідача безвідносно до того, що природний газ був спожитий населенням, оскільки, по-перше, відповідач оприбутковував газ на власний баланс, тобто визнавав газ ПАТ «Укрнафта» (видобутий у тому числі на підставі договорів про спільну діяльність) власним активом, а, по-друге, розпоряджався таким газом від власного імені.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з НАК «Нафтогаз України» 9 067 160,782 тис. м. куб газу, що був видобутий ПАТ «Укрнафта» у 2007-2013 роках (у тому числі на підставі договорів про спільну діяльність) та усі доходи, які відповідач отримав або міг отримати від 10,1 млрд. куб м. природного газу.

Позивач також подав заяву про уточнення розміру позовних вимог від 03.08.2021 в частині зменшення розміру стягнення видобутого газу - 9 067 160,782 тис. м. куб. газу, видобутого Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" у 2007 - 2013 роках (у тому числі на підставі договорів про спільну діяльність).

Матеріально-правовою підставою позову позивач зазначив положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, вимоги якої застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивачем на підтвердження передання видобутого газу до Єдиної газотранспортної системи надано акти приймання-передачі газу.

Короткий зміст заперечень відповідача

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що Згідно з цим же законодавством природний газ, видобутий ВАТ Укрнафта» (правонаступник ПАТ «Укрнафта») у 2008 році, включаючи газ спільної діяльності, що знаходився у підземних сховищах газу (далі ПСГ) підлягає продажу АК «Нафтогаз України» для подальшого забезпечення потреб населення.

НАК «Нафтогаз України» неодноразово направляла ВАТ «Укрнафта» договори купівлі-продажу природного газу власного видобутку, але з боку останньої вони не були підписані. Закупівельні ціни визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України 09.01.08 №58 та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики 28.02.08 №315 «Про затвердження ціни на природний газ у тому числі нафтовий (попутний газ) для ВАТ «Укрнафта» на 2008 рік». Відповідно до прогнозного балансу сходження та розподілу природного газу на 2007 рік, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09.01.08 №57, протягом січня 2007 року та І кварталу 2008 року населення споживало природний газ в обсягах відповідно до укладених договорів з газопостачальними підприємствами. Зупинити споживання газу населенням неможливо. Тому, для повного забезпечення потреб населення у зазначені періоди з газотранспортної системи (у т.ч. із ПСГ) було використано 4 013,53 млн.куб.м природного газу, який до цього часу документально не оформлений. Відсутність документів з оформлення використаного природного газу вносить викривлення до бухгалтерської та податкової звітності, не дає можливості сформувати достовірний звітний баланс надходження та розподілу природного газу як по газотранспортних і газорозподільних підприємствах, так і по споживачах і, відповідно - по НАК «Нафтогаз України».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 (з урахуванням заяви позивача про уточнення розміру позовних вимог) у позові про стягнення 9 067 160, 782 тис. м. куб. газу, видобутого Укрнафтою у 2007-2013 роках (у тому числі на підставі Договорів про Спільну Діяльність), та усіх доходів, які Нафтогаз отримав або міг отримати від безпідставно набутого майна, відмовлено повністю.

Заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог прийнято судом до розгляду, про що зазначено в оскарженому рішенні.

Рішення мотивовано тим, що правління НАК «Нафтогаз України» прийняло рішення тільки щодо документального оформлення обсягів природного газу невизначеного власника, які на момент прийняття вказаного рішення вже були використані населенням, зокрема у січні 2007 року та у січні-березні 2008 року. Як вбачається із змісту рішення правління НАК «Нафтогаз України» 26.04.08 №41, відповідач не приймав рішення про відбір природного газу ПАТ «Укрнафта», не приймав рішення про передачу вказаного природного газу третім особам або про споживання цього газу. НАК «Нафтогаз України» фізично не могла розпорядитись 26.04.2008 року природним газом ПАТ «Укрнафта», спожитим населенням у січні 2007 року та у січні-березні 2008 року, оскільки НАК «Нафтогаз України» не набула (не заволоділа) цим газом. На момент прийняття рішення (26.04.08) цього природного газу в природі вже не існувало, так як він був спожитий населенням.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Публічне позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/3660/18 і задовольнити повністю позов, посилаючись на те, що суд не повно дослідив обставини справи та не надав доказам неналежну правову оцінку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку позивач та відповідач подали клопотання про призначення судової експертизи.

Короткий зміст заяви позивача про призначення експертизи

22.10.2024 позивач подав клопотання, в якому просить призначити комплексну судову експертизу та виклав свій перелік питань, які вважає за необхідне поставити експертам.

В обґрунтування цього клопотання позивач зазначив, що відповідач визнав умовне зобов`язання перед Позивачем оплатити газ, відібраний Відповідачем у Позивача для потреб населення. Це зобов`язання перед Позивачем було умовно оцінено саме тому, що між сторонами існував спір щодо ціни відібраного газу. Відповідач також стверджує, що він здійснював несанкціонований відбір газу, видобутого Позивачем на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом» №1729 від 27.12.2000 (Закон та Постанова), без укладання договору та без наступної оплати відібраного газу.

В матеріалах даної справи частково знаходяться акти зі справ № 35/223, №5/77, №61/341, № 5011-69/9686-2012 надані Нафтогаз України на підтвердження відібрання ним природного газу Укрнафти, а саме:

№106(03/1) від 29.12.2011, №106 (03/1) від 29.12.2011, №104 (03/1) від 29.12.2011, №102 (03/1) від 29.12.2011, №105 (03/1) від 29.12.2011, №101 (03/1) від 29.12.2011, №103 (03/1) від 29.12.2011, №255-1 від 29.12.2011, №255-2 від 29.12.2011, №255-3 від 29.12.2011, №255-4 від 29.12.2011, №255-6 від 29.12.2011, №255-5 від 29.12.2011, №255-7 від 29.12.2011, №255-8 від 29.12.2011, №260(01) від 29.12.2011, №261(01) від 29.12.2011, №262(01) від 29.12.2011, №263(01) від 29.12.2011, №264(01) від 29.12.2011, №265(01) від 29.12.2011.

Позивач зазначає, що у квітні 2015 року Відповідач у своєму листі від 07.04.2015 №14-2524/1-15 (том 5, арк. справи 13-16) повідомив Міністерство юстиції України про те, що він оприбуткував газ, видобутий Позивачем в розмірі 10 100 199,955 тис. м. куб.

Позивач стверджує, що матеріали даної справи містять достатньо доказів, які беззаперечно свідчать про передачу природного газу Укрнафтою до ГТС Укртрансгаз, зокрема це баланси розподілу транспортування природного газу за 2007-2013 роки, оформлені Укрнафтою; оперативні баланси Укртрансгаз за 2007-2013 роки; листи Укртрансгазу адресовані Укрнафті щодо отриманих ним від Укрнафти обсягів природного газу в період з 2007-2013 роки.

Короткий зміст заяви відповідача про призначення експертизи

22.10.2024 відповідач подав клопотання, в якому просить призначити судову товарознавчу експертизу та виклав свій перелік питань, які вважає за необхідне поставити експерту.

В обґрунтування цього клопотання відповідач зазначив, що у 2007-2011 роках, позивач, як власник спеціальних дозволів на користування надрами, здійснював діяльність з видобутку природного газу на території України як самостійно, так і на підставі договорів про спільну діяльність. За твердженням позивача всього у 2007 -2011 роках ним (у т. ч. на підставі договорів про спільну діяльність) було видобуто та передано до Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) понад 10,1 млрд. м. куб. природного газу.

Пізніше, у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 17.05.2021 позивач вказував, що оскільки відповідач визнав у Консолідованій звітності факт використання газу для забезпечення потреб населення ПАТ «Укрнафта» в обсязі 10,1 мільярдів кубічних метрів, а використання газу було би неможливим без його видобутку, передачі в Єдину газотранспортну систему України (безвідносно до родовища) та без його фізичної наявності як такого, необхідність доведення передачі газу в Єдину газотранспортну систему України у 2007-2013 роках спростовується фактом споживання цього газу.

До заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.05.2021 №01/01/07-384 позивачем додано копії геологічних довідок про видобуток нафти, конденсату, вільного газу, газу газової шапки та розчиненого газу по родовищах та в розрізі категорій запасів (всього на 125 аркушах) на обсяги, які сукупно значно відрізняються від заявлених в позові, в апеляційній скарзі та в інших процесуальних документах Укрнафти. Також дані Укрнафти викладені в довідках є не співставними в окремих випадках, оскільки виражені не лише в мірах обсягів (тисячах кубічних метрів), а й в мірах ваги - тисячах тон.

Разом з тим, з метою забезпечення повноти та об`єктивності встановлення у даній справі всіх фактичних обставин ПАТ «Укрнафта» надає суду довідки, якими підтверджуються обсяги природного газу, видобутого у 2007-2013 роках по кожному з нафтогазовидобувних управлінь ПАТ «Укрнафта» в розрізі кожного з родовищ.

Таким чином, позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог, порівняно з позовом, починає стверджувати та доводити видобуток спірних обсягів природного газу за інший період, який закінчується не 2011, а 2013 роком.

Далі, позивач надавав суперечливі дані не лише щодо періоду видобутку природного газу, а й стосовно обсягів видобутку природного газу ПАТ «Укрнафта» самостійно та за договорами спільної діяльності.

Відповідач також стверджує, що у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 01.06.2021 року, представниця Укрнафти зазначала про видобуток обсягу природного газу більше 12 млрд куб. м. - (згідно офіційного запису судового засідання час повідомлення -11.37.15).

В складених Укрнафтою балансах розподілу транспортування природного газу за період 2007 - 2011 роки вказано обсяг - 9,699 млрд куб. м., (за період 2007 - 2013 рр - 12,317 млрд куб. м.).

В Заяві Укрнафти про уточнення розміру позовних вимог від 02.08.2021 (стор. 16) вказано про видобуток Укрнафтою 17,8 млрд м. куб. природного газу.

В складеному самою Укрнафтою акті звірки, надісланому на адресу Укртрансгазу листом від 24.09.2021 року №01/01/12/01/01/01-02/02/2829, вказано про обсяг видобутку природного газу - 15,978 млрд куб. м.

В Звіті робочої групи, залученому Укрнафтою до матеріалів справи, вказано, що за її даними видобуто 19,127 млрд куб. м. природного газу.

У Заяві про захист права власності та законного інтересу від 25.11.2021 року (на стор.

7) вказано про обсяг природного газу менше 12,089 млрд куб. м.

В судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду, яке відбулось 16.09.2024 р., представниця Укрнафти підтримала апеляційну скаргу, в якій вказано про видобуток 17,8 млрд м. куб. природного газу (на стор. 3 апеляційної скарги).

Отже, відповідач стверджує, що до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.05.2021 №01/01/07-384 Укрнафта додало копії геологічних довідок про видобуток нафти, конденсату, вільного газу, газу газової шапки та розчиненого газу по родовищах та в розрізі

категорій запасів (всього на 125 аркушах) на обсяги, які сукупно значно відрізняються від заявлених в позові, в апеляційній скарзі та в інших процесуальних документах Укрнафти. Також дані Укрнафти викладені в довідках є не співставними в окремих випадках, оскільки виражені не лише в мірах обсягів (тисячах кубічних метрів), а й в мірах ваги - тисячах тон.

У судовому засіданні 18.11.2024 представники сторін повністю підтримали свої клопотання та просили їх задовольнити.

Розглянувши клопотання сторін про призначення судової експертизи у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про призначення судової експертизи у цій справі, виходячи з наступного.

Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при призначенні судової експертизи

Вирішення питання про призначення експертизи на стадії апеляційного перегляду здійснюється з урахування конкретних обставин справи та є правом суду.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі №927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11(914/1919/20) та від 22.03.2023 у справі №904/7603/21).

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Ураховуючи наведене, суд не позбавлений процесуальної можливості з власної ініціативи призначити експертизу для з`ясування питання, щодо обставин, що мають значення для справи, в цьому разі перевірки правильності визначення сторонами вартості та недоліків будівельних робіт.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява N 61679/00) від 1 червня 2006 року, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, Суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Водночас, головними завданнями будівельно-технічної експертизи є: визначення вартості будівель та споруд промислового і цивільного призначення; встановлення факту відповідності (невідповідності) збудованої або реконструйованої будівлі проекту і вимогам будівельних норм та правил (БНІП); визначення вартості різного роду будівельних робіт (спорудження будівель, їх переобладнання, ремонт, благоустрій території та ін.); визначення технічного стану будівель, споруд, інженерного обладнання (відсоток зносу, придатність до експлуатації, необхідність ремонту, наявність дефектів, причини, які їх викликали та ін.).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29, 30).

Відповідно до статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

При призначенні експертизи у справі на даній стадії провадження суд керується також і положеннями приписів статей 2, 236 ГПК України, якими передбачено, що з метою забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, на місцевий господарський суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи в їх сукупності, що мають значення для її вирішення по суті.

При цьому, суд також враховує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, рішеннями ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 (п. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1-3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при призначенні експертизи

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження власних доводів щодо обсягу видобутку природного газу позивач надає договори спільної діяльності, довідки про видобуток нафти, газу і конденсату за період до 2011 року, баланси розподілу транспортування природного газу за період 2007 - 2011 роки, акти приймання-передачі газу та звіт робочої групи.

Заперечуючи щодо періоду та обсягу видобутку природного газу, відповідач посилається на суперечливу поведінку позивача та зазначає, що неможливо встановити конкретні обсяги видобутку природного газу Укрнафтою. Також відповідач стверджує, що Укрнафта надавала суперечливі дані щодо періоду видобутку природного газу. В позові Укрнафта вказала, що видобувала природний газ протягом 2007 - 2011 років. Пізніше, в процесуальних заявах, в т. ч. в апеляційній скарзі, Укрнафта вказує інший період видобутку, а саме протягом 2007-2013 років.

Таким чином, докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, є суперечливими.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі №927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11(914/1919/20) та від 22.03.2023 у справі №904/7603/21).

Як вже було зазначено, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивач та відповідач заявили клопотання про призначення судової експертизи.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у цій справі слід призначити комісійну судову-економічну експертизу. При цьому, суд виходить з того, що призначення такої експертизи просять як позивач так і відповідач, справа є складною та містить велику кількість матеріалів - 24 тома, які потребують значного часу для їх дослідження, а також потребують спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких неможливо встановити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін.

Щодо редакції питань, роз`яснення яких потребує висновку експертів

На виконання ч. 5 ст. 99 ГПК України судом запропоновано учасникам справи надати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

У своїх клопотаннях позивач та відповідач зазначили різну редакцію питань, які на їх думку підлягають вирішенню експертам.

Редакцію питань, роз`яснення яких потребує висновку експерта, колегія визначає з урахуванням обставин, що підлягають встановленню для належного розгляду справи. Також колегія враховує роз`яснення, викладені в "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5 (з відповідними змінами та доповненнями), яку прийнято з метою забезпечення єдиного підходу при проведенні судових експертиз і підвищення якості їх проведення.

Отже, з урахуванням сукупності обставин справи, які підлягають встановленню та фактів, які входять до предмета доказування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на вирішення експертів необхідно поставити питання, зазначені у пункті 2 резолютивної частини цієї ухвали в редакції колегії суддів, оскільки сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо визначення єдиної редакції зазначених питань.

Щодо обрання експертної установи

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

У даному випадку, взаємної згоди щодо обрання експертної установи між сторонами не досягнуто, тому судова колегія, на підставі зазначеної норми, доручає проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експерти Міністерства юстиції України (03057, місто Київ, вулиця Бродських Сім`ї, будинок 6).

Щодо оплати витрат на проведення експертизи

Оскільки у своєму клопотанні від 22.10.2024 позивач гарантує оплату експертизи, керуючись ч. 1 ст. 74 ГПК України, колегія суддів покладає витрати на проведення комплексної судово-економічної експертизи на позивача.

Щодо матеріалів, які підлягають дослідженню

Експертам передаються, окрім бухгалтерських документів, усі матеріали справи (у тому числі заяви часників справи по суті, у яких вони встановили свою правову позицію, а також визнали та/або не визнали обставин (фактів), які підлягають доведенню).

Колегія звертає увагу експертів, що експертному дослідженню підлягають усі матеріали справи.

Щодо зупинення провадження

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи (п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Для проведення експертизи матеріали справи мають бути направлені до судово-експертної установи і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, колегія суддів вважає за необхідне скористатись наданим ч. 1 ст. 228 ГПК України правом зупинити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі №910/3660/18 комісійну судову-економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, місто Київ, вулиця Бродських Сім`ї, будинок 6).

2. На вирішення судово-економічної експертизи (судовим у експертам) поставити наступні питання:

1) Чи підтверджується документально, відповідно до обліку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз», господарська операція щодо видобутку та передачі до газотранспортної системи України та підземних сховищ газу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», обсягів природного газу, видобутого Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» у період з 2007 по 2013 рік, із дотриманням нормативних вимог щодо фізико-хімічних показників природного газу, встановлених чинним законодавством України у цей період?

2) Чи підтверджується документально, який обсяг природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку 2007-2013 років, відібрано Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", з газотранспортної системи України та підземних сховищ газу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», у цей період, на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 «Про забезпечення споживачів природним газом», за результатами порівняльного аналізу бухгалтерського обліку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"?

3) Чи підтверджується документально, який обсяг природного газу власного видобутку Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 2007-2013 років, використано Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у цей період, шляхом відчуження його іншим особам (споживачам) на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 «Про забезпечення споживачів природним газом», за результатами порівняльного аналізу бухгалтерського обліку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

4) Якою є вартість природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку 2007-2013 років, що був відібраний у цей період Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з газотранспортної системи України та підземних сховищ газу, на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 «Про забезпечення споживачів природним газом»?

5) Якою є вартість природного газу власного видобутку Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 2007-2013 років, що був використаний у цей період Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з газотранспортної системи України та підземних сховищ газу, шляхом відчуження його іншим особам (споживачам), на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови №1729 від 27.12.2001 Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом»?

6) Яким є документально підтверджений обсяг доходу, отриманого Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в результаті відібрання та подальшого відчуження іншим особам (споживачам) природнього газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку 2007-2013 років, який використано Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», у цей період, на виконання Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом» №1729 від 27.12.2001 ?

7) Чи підтверджується документально те, що об`єм природнього газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку 2007-2013 років, що був переданий цим товариством до газотранспортної системи України та підземних сховищ, обліковувався Акціонерним товариством «Укртрансгаз» як - «газ невизначеного власника»?

3. Попередити судових експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Для проведення експертизи передати експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи №910/3660/18.

5. Повідомити експертів про те, що експертному дослідженню підлягають матеріали справи №910/3660/18 у повному обсязі. У разі необхідності подання додатковим матеріалів, необхідних для проведення експертизи, експерти не позбавлені права подати до Північного апеляційного господарського суду відповідне клопотання. У цьому випадку, у разі задоволення клопотання експертів, Суд вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими ГПК України для витребування доказів.

6. Витрати по проведенню судової експертизи покласти на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, б. 3-5).

7. По закінченню судової експертизи, висновки, матеріали справи та докази оплати витрат пов`язаних з проведенням експертизи, надіслати до Північного апеляційного господарського суду (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літ. А).

8. Зупинити апеляційне провадження у справі №910/3660/18 на час проведення судової експертизи до надходження висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвала, в частині зупинення провадження у справі, може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, визначений ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 05.12.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.В. Владимиренко

С.О. Алданова