ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"28" листопада 2024 р. м. Вінниця Cправа № 902/970/24
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 1 812 149,41 грн
06.09.2024 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 06.09.2024 року) (вх. № 104/24 від 06.09.2024 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕСС ЕНЕРДЖІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" про стягнення 1 812 149,41 грн заборгованості, з яких 979 154,17 грн основного боргу, 647 190,71 грн пені, 131 721,22 грн інфляційних втрат, 54 083,31 грн 3% річних за договором про постачання електричної енергії споживачу № 16 від 30.12.2020 року.
Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрито провадження у справі № 902/970/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.10.2024 року.
12.11.2024 року судом прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕСС ЕНЕРДЖІ" 1 005 657,09 грн - основного боргу за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 16 від 30.12.2020 року, 50 703,83 грн - 3% річних, 241 667,70 грн - інфляційних втрат, 19 278,87 грн - пені.
Призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 28.11.2024 року.
Встановлено сторонам строк протягом п`яти днів з дати отримання судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень відносно судових витрат на професійну правничу допомогу.
Додатком до яких додано заяву про визначення розміру судових витрат (б/н від 18.11.2024 року), в якій останній просить суд стягнути з відповідача 15 807,69 грн судових витрат зі сплати судового збору та 41 173,07 грн судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні 28.11.2024 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Представником позивача подано заяву про визначення розміру судових витрат (б/н від 18.11.2024 року), в якій останній просить суд стягнути з відповідача 15 807,69 грн судових витрат зі сплати судового збору та 41 173,07 грн судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи 04.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕСС ЕНЕРДЖІ" (Клієнт) та Адвокатським бюро Івана Давидюка "ЛІГАЛ ЕНЕРДЖИ" (Бюро) укладено договір про надання правової допомоги № 2024/09/04 (т. 1, а.с. 90-92).
Відповідно п. 1.1 Договору Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим даним договором.
Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання сторонами окремого акту приймання-передачі наданих послуг на підставі відповідного рахунку (п. 4.2 Договору).
Також, до договору між сторонами підписано Додаток, за змістом якого сторонами погоджено розрахунок вартості правової допомоги (т. 1, а.с. 92 (зворотна сторона).
13.11.2024 року до договору між сторонами підписано Додаткову угоду № 1, за змістом якої сторони дійшли згоди внести зміни до Додатку 3 1 "Розрахунок вартості правової допомоги у справі за позовом ТОВ "НЕСС ЕНЕРДЖІ" до ТОВ "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" про стягнення грошових коштів" до договору та викладено його у новій редакції (т. 1, а.с. 166).
13.11.2024 року між сторонами підписано акт здачі-прийняття правничої допомоги (т. 1, а.с. 165).
України - гривні, впродовж 5 робочих днів з дня виставлення рахунку на оплату.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем долучено до справи договір про надання правової допомоги № 2024/09/04 від 04.09.2024 року, Додаткову угоду № 1 від 13.11.2024 року, акт здачі-приймання правничої допомоги від 13.11.2024 року на суму 41 173,07 грн, рахунок-фактуру № 1 від 13.11.2024 року на суму 41 173,07 грн, ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 1152042 від 04.09.2024 року.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Верховний Суд дотримується позиції, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови КГС ВС від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17,від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
Обов`язок доказування неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу, в силу вимог ст. ст. 73, 77-80 ГПК України, покладено на відповідача.
Розглянувши матеріали справи та наданий позивачем акт здачі-приймання правничої допомоги № 1 від 13.11.2024 року Бюро за дорученням Клієнта за період з 04.09.2024 року по 12.11.2024 року (включно) було надано правову (юридичну) допомогу по справі № 902/970/24, зокрема:
- підготовка, збирання необхідних доказів, їх дослідження, правовий аналіз наданих Клієнтом первинних документів та розробка правової позиції захисту порушених прав, підготовка позовної заяви про стягнення грошових коштів за неналежне виконання ТОВ "ГНІВАНСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" зобов`язань по сплаті за отриману електричну енергію в рамках договору про постачання електричної енергії споживачу № 916 від 30.12.2020 року, формування додатків, відправлення позовної заяви відповідачу та подання до суду, тривалістю 6 год., загальна вартість - 18 000,00 грн;
- підготовка заяви про зменшення розміру позовних вимог, формування додатків, відправлення заяви з додатками відповідачу та подання до суду, тривалістю 2 год., загальна вартість - 6 000,00 грн;
- забезпечення представництва та участь у судових засіданнях, в т.ч. підготовка до судових дебатів 34 хв, тривалістю 2 год., загальна вартість - 4 000,00 грн;
- гонорар успіху (1% від ціни позову 1 317 307,49 грн (основний борг та штрафні санкції), вартість 13 173,07 грн.
Згідно п. 2 Акта за домовленістю сторін, вартість наданої Бюро за цим Актом професійної правової допомоги становить 41 173,07 грн без ПДВ (т. 1, а.с. 165).
Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Складність справи не може визначатися виключно ціною позову. Підготовка заяви про зменшення розміру позовних вимог, формування додатків, відправлення заяви з додатками відповідачу та подання до суду тривалістю 2 год. є завищеною.
Судом враховано, що подача позивачем заяви про зменшення позовних вимог, здійснення вірних розрахунків є способом самостійного виправлення допущених помилок при зверненні до суду.
Тому, покладення таких додаткових витрат на відповідача є протиправним, оскільки перекладає тягар відповідальності та наслідків помилкових розрахунків на іншого учасника судового процесу.
Зазначене у своїй сукупності, на думку суду є підставою для зменшення витрат позивача на професійну правову допомогу на 6 000,00 грн.
Водночас, узгоджений розмір гонорару успіху на рівні 1% ціни задоволених вимог є розумним.
У зв`язку з чим, вартість правничої допомоги в сумі 35 173,07 грн є обґрунтованою та підлягає віднесенню на відповідача.
Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн слід залишити за позивачем.
З приводу розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного.
Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовних заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 грн.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви виходячи з ціни позову 1 812 149,41 грн було сплачено судовий збір в сумі 27 182,24 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 787 від 23.08.2024 року.
При цьому, позивачем подано позов через систему ЄСІТС, отже ставка судового збору складала 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Тому, вірна сума судового збору становить 21 745,79 грн (27 182,24 грн/10х8).
Сума надмірно сплаченого судового збору становить 5 436,45 грн.
З урахуванням зменшення позовних вимог ціна позову склала 1 317 307,49 грн, відтак судовий збір із вказаної ціни позову становить 15 807,69 грн (з урахуванням пониженої ставки судового збору).
Отже, сума судового збору у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог, яка підлягає поверненню позивачу становить 11 374,55 грн (5 436,45 грн (надмірно сплачений судовий збір за подання позовної заяви) + 5 938,10 грн (розмір зменшених позовних вимог).
В силу ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи повне задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України (з урахуванням заяви про зменшення розмір позовних вимог) в сумі 15 807,69 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн - залишити за позивачем.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 09.12.2024 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи