номер провадження справи 9/174/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 Справа № 908/2464/24

м.Запоріжжя

За позовом: Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

про стягнення суми 12750,95 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суми 12750,95 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу 16.09.2024 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2464/24 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 19.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2464/24, присвоєно номер провадження справи 9/174/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 173/9 від 24.11.2014, з урахуванням додаткової угоди від 24.12.2020 до нього, використовує нежитлове приміщення № 248 першого поверху (літ. А-9), загальною площею 17,2 кв.м, по АДРЕСА_1 . На виконання вимог ч. 5 ст. 13, ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 02.10.2021 позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідно до наведеного, між позивачем та відповідачем з 01.11.2021 укладений Типовий індивідуальний договір №71203601 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Житловий будинок по АДРЕСА_1 оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії і, відповідно, обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення, яким користується відповідач, не оснащене розподільним приладом обліку теплової енергії. Враховуючи відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, вказане приміщення є опалювальним. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Концерн «МТМ» у період за період з 01 листопада 2021 по 31 січня 2024 було надано відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 12750,95 грн. Позивачем були сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до багатоквартирного житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, відповідно до яких позивачем були розпочаті і закінчені відповідні опалювальні сезони. Відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу в указаний період, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 12750,95 грн, яка заявлена позивачем до стягнення. Позов обґрунтований ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629, 322 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, умовами Типового індивідуального договору № 71203601 про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного 01.11.2021.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, що надійшов до суду 11.10.2024 (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.10.2024), зазначивши, зокрема, що послуги від позивача він не отримував і не отримує, а тому не приєднався до умов Типового індивідуального договору №71203601. Приміщення було передано в оренду без будь-яких опалювальних приладів. Відповідно до п. 5.13 договору оренди №173/9 від 24.11.2014 на відповідача було покладено обов`язок укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, окрім витрат на теплову енергію. На початку дії договору оренди була проведена технічна інвентаризація приміщення зі складанням технічного паспорту від 05.08.2015, відповідно до якого в нежитловому приміщені опалення відсутнє. В подальшому, за згодою орендодавця, в приміщенні була проведена реконструкція; роботи проведені відповідно до проекту. У зв`язку з тим, що приміщення отримувалось в оренду без будь-яких опалювальних приладів, то у проекті прилади опалення не передбачались і жодним чином не зачіпалась система опалення будинку. 23.08.2016 інженером ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» була здійснена інвентаризація об`єкту та складено технічний паспорт на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , в якому відображені зміни, які відбулись внаслідок проведення у встановленому законом порядку будівельних робіт. Відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, в яких повідомляв про відсутність опалення у приміщенні, на укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді відповідач не погоджувався. Окрім того, прохав створити комісію та обстежити приміщення. Згідно акту обстеження приміщення від 29.06.2017, комісія ФК «МТМ» Дніпровського району, після огляду приміщення, у якості теплового обладнання вказало про зашиті стояки. Однак ці стояки не тільки зашиті, а і заізольовані. Орендоване приміщення відповідач використовує у якості майстерні з ремонту взуття, доходи є незначними; приміщення оплюється електричними обігрівачами. Фактично відповідач теплову енергію не отримує, теплоносії у приміщенні відсутні, а тому нарахування, які здійснюються Концерном «МТМ» з листопада 2021 року є безпідставними. Просив у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» відмовити повністю. У відзиві відповідач також зазначив, що має намір надати суду додаткові пояснення у справі, просив розглянути справу №908/2464/24 з викликом сторін.

Ухвалою суду від 21.10.2024 у задоволенні клопотання Фізичної особи- підприємця Величка Андрія Павловича про розгляд справи № 908/2464/24 з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

17.10.2024 до суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з додатками та з викладеною у ній заявою про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 22.10.2024 поновлено Концерну «Міські теплові мережі» пропущений строк для подання відповіді на відзив у справі №908/2464/24. Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду.

Позивач у відповіді на відзив, зокрема, зазначив, що всупереч приписам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 не визначились з моделлю організації договірних відносин у визначений цим Законом строк. Договір № 71203601 між позивачем та відповідачем є укладеним з 01.11.2021 року через відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Методикою визначено, що в будинку/будівлі вирізняється 4 типи приміщень: опалюване приміщення, приміщення з індивідуальним опаленням, окремі приміщення з транзитними мережами опалення, приміщення з комбінованою системою опалення. Для всіх типів приміщень крім опалювального у Методиці визначені певна сукупність документів та ознак за якими можливо їх визначити. Опалюване приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Тобто у випадку якщо приміщення споживача не підпадає під ознаки приміщення з індивідуальним опаленням, окремого приміщення з транзитними мережами опалення, приміщення з комбінованою системою опалення та не є допоміжним приміщенням чи місцями загального користування таке приміщення є опалювальним. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України «Про природні монополії» та за приписами статті 19 Закону України «Про теплопостачання» як монополіст не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі Статуту. Основною метою діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (відповідач у справі) за умовами Договору оренди від 24.11.2014 № 173/9, укладеного між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), КП «ВРЕЖО № 7» (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар, відповідач у справі), в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020, є орендарем комунального майна нежитлового приміщення № 248 першого поверху (літ. А-9), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3. Договору в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020, майно використовується орендарем на правах оренди для організації побутового обслуговування населення ремонт взуття.

В п. 1 Додаткової угоди визначено, що термін дії Договору оренди від 24.11.2014 №173/9 продовжений на 5 років, а саме до 24.09.2025.

Доказів дострокового припинення вказаного договору матеріали справи не містять.

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до господарського суду про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії до вищезазначеного нежитлового приміщення, яким користується відповідач, за період з 01 листопада 2021 по 31 січня 2024 включно в розмірі 12750,95 грн, згідно виставлених рахунків. Позовні вимоги мотивовані зокрема тим, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 13, ч. 7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між позивачем та відповідачем з 01.11.2021 укладений Типовий індивідуальний договір № 71203601 про надання послуги з постачання теплової енергії до вищевказаного нежитлового приміщення, яке знаходиться у житловому будинку, оснащеному приладом комерційного обліку теплової енергії.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність (п. 1 ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені Президентом України міністерства, інші центральні органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

За змістом частин 3, 4 та 7 статті 179 ГК України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами п. 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

З положень частини 7 статті 14 зазначеного Закону слідує, що до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

В абз. 1-3 частини 5 статті 13 Закону, зокрема, визначено: якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з абз. 3 п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови КМУ № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01 жовтня 2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua, вкладка «Споживачам»).

Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну «МТМ» публічних договорів опубліковано також на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка Новини, Всі новини, Місто, у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з п. 1 оприлюдненого Концерном «Міські теплові мережі» Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.

Як встановлено судом вище, відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 173/9 від 24.11.2014 (в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020) строк дії якого продовжений до 24.09.2025, є користувачем (орендарем) комунального майна нежитлового приміщення №248 першого поверху (літ. А-), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване у багатоквартирному житловому будинку.

За змістом п. 6.8 Договору оренди в редакції вищевказаної Додаткової угоди визначено, що в місячний термін орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, з суб`єктом (балансоутримувачем будинку, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, управитель будинку тощо) та своєчасно вносити плату за ці послуги у встановленому законодавством порядку.

Доказів укладення співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 відповідного договору з виконавцем комунальної послуги за обраною моделлю договірних відносин матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, якими врегульовані правовідносини у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, господарський суд дійшов до висновку, що через відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування 02.10.2021 позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на офіційному веб-сайті Концерну Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, якому присвоєний номер №71203601.

Вищенаведеним спростовуються заперечення відповідача про те, що він до умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Концерну «Міські теплові мережі» не приєднувався.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з п.п. 2, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2021 № 382 «Про початок опалювального періоду 2021-2022 років у м. Запоріжжя» встановлено, що забезпечення Концерном «Міські теплові мережі» початку опалювального періоду для житлових будинків незалежно від форм власності та відомчої належності та нежитлових будівель підприємств, установ і організацій здійснюється з 01 листопада 2021 року.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.03.2022 № 126 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя з 31 березня 2022 року з проведенням Концерном «МТМ» відключення споживачів теплової енергії.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.10.2022 №410 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років у м. Запоріжжя» постановлено про початок опалювального періоду з 02.11.2022.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.03.2023 № 186 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжі з 31 березня 2023 року з проведенням Концерном «МТМ» відключення споживачів теплової енергії.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 09.11.2023 №665 встановлено про початок опалювального періоду 2023-2024 років у м. Запоріжжя з 15.11.2023.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.03.2024 № 87 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжі з 29 березня 2024 року з проведенням Концерном «МТМ» відключення споживачів теплової енергії.

Таким чином, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на першому поверсі якого знаходиться нежитлове приміщення, яким користується відповідач на праві оренди, підтверджується вказаними вище рішеннями виконавчого комітету (копії містяться в матеріалах справи), які також розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua (вкладка рішення)), та відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» забезпечувалось постачання теплової енергії споживачам у місті Запоріжжя протягом відповідних опалювальних періодів.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку. Сукупність теплових обладнань усіх приміщень є невід`ємною складовою централізованої системи опалення житлового будинку, в якому вони розташовані, тому при подачі теплової енергії в централізовану систему опалення будинку в опалювальні періоди одночасно опалюються в т.ч. нежитлові приміщення, розташовані у будинку.

При цьому, суд враховує, що теплопостачання це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища.

В матеріалах справи міститься копія Акту від 29.06.2017, складеного інженером теплової інспекції Концерну «Міські теплові мережі» (додана до відзиву відповідача, а також додатково 22.10.2024 супровідним листом на виконання ухвали суду від 21.10.2024), за змістом якого при обстеженні майстерні ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне: розташування вбудоване, 1 поверх 9-ти поверхового будинку; система опалення будинкова, однотрубна з нижньою розводкою. Теплове обладнання: 2 стояка Ду 20 мм, L 2,55 м (Т1, Т2, сталь, зашито).

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальне обладнання, але є стояки, підводки до обладнання, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених елементів системи опалення.

З вищевикладеного слідує, що нежитлове приміщення, яким користується відповідач, є опалювальним.

В п. 11 Типового індивідуального договору передбачено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Згідно з п. 2 Методики розподілу, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; розрахунковий період - установлений договором період надання комунальних послуг, тривалість якого не перевищує календарний місяць, на кінцеву дату якого визначається загальний обсяг споживання відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та здійснюється розподіл між споживачам на цю саму дату. Усі показники вимірювання, зазначені у цій Методиці, що визначають обсяг спожитої комунальної послуги, відносяться до розрахункового періоду.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021), розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Положеннями п. 3 Розділу І Методики розподілу передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Відповідно до п. 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п. 30 Типового індивідуального договору визначено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://teploseti.zp.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу

місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://teploseti.zp.ua (пункт 31 Типового індивідуального договору).

Згідно з п. 32 Типового індивідуального договору, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

На офіційному веб-сайті Концерну «МТМ» розміщено інформацію щодо вимог до якості послуг та технічні характеристики для будинку АДРЕСА_1 (http://contracts.teploseti.zp.ua/building_information/1/625), згідно з якою даний будинок обладнаний трьома приладами обліку: UltraheatT550/UH50 заводські номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (дата повірки 20.07.2020), SHARKY 775 заводський номер 49920347 (дата повірки 08.08.2022); теплове навантаження на будинок: 0,945223 Гкал/год; індивідуальний тепловий пункт відсутній.

В матеріалах справи містяться копії відповідних актів приймання в експлуатацію приладів обліку теплової енергії, встановлених у житловому будинку по АДРЕСА_1 , актів прийняття вузла(ів) комерційного обліку на абонентський облік, актів перевірки стану готовності вузлів обліку теплової енергії до експлуатації в опалювальні періоди, актів зняття показань приладів обліку теплової енергії у спірний період (додані до позовної заяви).

Позивачем надана в матеріали справи інформація щодо нарахувань за послуги з постачання теплової енергії за договором № 71203601 з щомісячними обсягами спожитої теплової енергії по будинку в цілому та приміщенню споживача ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період: листопад 2021 січень 2024, з якої слідує, що при розрахунку вартості послуг за опалювальний період позивачем враховано дані показників будинкового приладу комерційного обліку теплової енергії (арк.с. 80). Дані архіву показів приладу обліку опалення по договору №71203601/ АДРЕСА_1 в період листопад 2021 січень 2024 (арк.с. 81), інформація по нарахуванням споживача за вказаній період містяться в матеріалах справи (арк. с. 81 на зворотній стороні).

До відповіді на відзив позивачем також додано детальне роз`яснення щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії споживачу ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , за період з листопада 2021 січень 2024.

На підтвердження вартості наданих послуг позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків за надані послуги за договором № 71203601 за період з листопада 2021 по січень 2024 включно. За неопалювальний період здійснено нарахування абонентської плати та за послуги з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина).

Загальна сума нарахувань споживача ФОП ОСОБА_1 за період з листопада 2021 по січень 2024 за виставленими рахунками становить 12750,95 грн.

Згідно з доданими до позовної заяви копіями списку згрупованих поштових відправлень та фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 27.02.2024, сформовані рахунки за вищевказаний період за договором № 71203601 були надіслані ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу, за якою надавались послуги. Зі змісту листа ФОП ОСОБА_1 від 15.02.2022, копія якого додана до відзиву та заяви відповідача про виконання ухвали суду від 21.10.2024, яка надійшла до суду 23.10.2024, також вбачається, що рахунки від Концерну «МТМ» отримувались ним на електронну адресу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку основного боргу за договором №72220311 заборгованість ФОП ОСОБА_1 за період з листопада 2021 по січень 2024 включно складає 12750,95 грн. Жодних оплат за вказаний період відповідач не здійснював.

За приписами п.5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п.п. 32, 34, 41 Типового індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 цього Кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 917/483/19.

Судом досліджені додані до відзиву відповідача копії документів (договір № 173/9 оренди нежитлового приміщення від 24.11.2014 з додатками та додатковими угодами до нього; технічний паспорт на нежитлове приміщення № 248 за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений 05.08.2015; договір про надання послуг з технічного нагляду від 21.09.2015; робочий проект на реконструкцію вказаного приміщення під майстерню по ремонту взуття (замовник ФОП ОСОБА_1 ); акти на закриття прихованих робіт від 23 та 27 квітня 2016; договір від 21.09.2015 про надання послуг з технічного нагляду за виконанням будівельних робіт; технічний паспорт, виготовлений саном на 24.05.2016; зареєстрована 29.06.2016 декларація про готовність до експлуатації об`єкта після реконструкції нежитлового приміщення; листи ФОП ОСОБА_1 на адресу Концерну «МТМ» від 27.09.2016, від 19.12.2016, від 26.06.2017, від 29.12.2021, від 15.02.2022) та встановлено, що зазначені докази не спростовують ті докази, які надав позивач на підтвердження надання послуг.

Факт користування ФОП ОСОБА_1 нежитловим приміщення № 248 першого поверху (літ. А-9), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на правах оренди підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечений.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України відповідач, як суб`єкт господарювання, здійснює господарську діяльність на власний ризик, та незалежно від її результатів повинен виконувати зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплові енергії, які надавались до вищезазначеного приміщення протягом періоду: листопад 2021 січень 2024.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, господарський суд дійшов до висновку, що позивач виконав свої зобов`язання відносно надання послуги з постачання теплової енергії у заявлений спірний період, а відповідач зобов`язаний її сплатити.

Відповідач доказів виконання зобов`язання з оплати наданих послуг за спірний період, в тому числі здійснення часткових оплат, суду не надав.

Заперечення, викладені відповідачем у відзиві та надані ним докази не спростовують висновків, наведених судом вище.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12750,95 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі», (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137) суму 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 95 коп. заборгованості.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі», (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137) суму 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 09.12.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва