СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Харків Справа № 922/2579/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча уддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича (вх. №2594Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі №922/2579/24, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Жиляєв Є.М.), повний текст якого складено 01.10.2024 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6", м. Харків, про стягнення 136953,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі №922/2579/24 позов задоволено повністю; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 100049,50 грн. заборгованості за природний газ; 24806,79 грн. пені; 4249,38 грн. 3 % річних; 7847,75 грн. інфляційних втрат та 2422,40 грн. судового збору.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Позивачем, протиправно в порушення положень нормативно правових актів нараховано природний газ за комерційними цінами, які у спірний період є вищими у 12 разів від цін, встановлених для населення, за якими сплачує газ ОСББ, про що прямо зазначено в Законі України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Віднесення оператором ГРМ ОСББ до категорії непобутових споживачів та розміщення відповідної інформації на інформаційній платформі, незалежно від причин, з яких це було зроблено не змінює того факту, що ОСББ є побутовим споживачем природного газу.

Харківська міська територіальна громада, на території якої розташований відповідач підпадає під визначення району проведення воєнних (бойових дій), протягом чинності Наказу Мінреінтеграції №75 від 25.04.2022 року.

На відповідача поширюються засади захисту прав споживачів, встановлені Законом України №3764-ІХ, які забороняють нарахування пені та інфляційних втрат на заборгованість ОСББ з природного газу.

Нарахування позивачем постачальником "останньої надії" природного газу за цінами, які встановлені для непобутових споживачів суперечить принципам функціонування ринку природного газу та зобов`язанням, взятим державою у сфері енергетики в частині належного захисту прав вразливих споживачів, оскільки зводить нанівець гарантії захисту прав відповідача як побутового споживача природного газу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 року апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі №922/2579/24 залишено без руху; останнє зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

01.11.2024 року на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків (вх.№13976), на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2024 року, яку разом з додатками долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі №922/2579/24; призначено розгляд справи №922/2579/24 за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича на рішення господарського суду Харківської області від 01.10. 2024 року у справі у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2579/24.

14.11.2024 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (вх.№ 14650), в якому останній просив розгляд апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі № 922/2579/24 провести в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, в обґрунтування якого вказано на те, що справа має виняткове значення для відповідача, який є некомерційною юридичною особою, єдиним джерелом фінансування якого є платежі та внески співвласників, а тому у разі задоволення позову таке рішення становитиме загрозу для нормального функціонування ОСББ, оскільки спірна грошова сума перевищує наявні у відповідача грошові кошти; в разі задоволення позову та виконання рішення суду ОСББ буде позбавлене можливості розрахуватися із постачальниками комунальних послуг, таких як природний газ, електроенергія та вода, що обумовлює виключну значимість даного спору для відповідача, а тому вкрай важливо мати можливість донести до суду власну позицію щодо суті спору, що є можливим лише у разі розгляду справи в судовому засіданні, де буде забезпечена можливість ставити питання учасникам справи, провести судові дебати, тощо.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (вх.№ 14650).

Відмовляючи у задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, колегія суддів, виходила, зокрема, з такого.

За змістом ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 252 ГПК України , суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Справа №922/2579/24 не належить до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, предметом позову є стягнення коштів, розмір яких є значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Належних та достатніх доказів необхідності перегляду оскаржуваного рішення у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи апелянтом не надано, наведені заявником доводи щодо необхідності проведення судового засідання поза порядком письмового провадження виходять за межі предмету розгляду справи.

Крім того, в умовах строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою військовою агресією проти України, розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін може покласти додаткову небезпеку загрози учасників судового процесу.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі Axen v. Germany, заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 Varela Assalino contre le Portugal , заява № 64336/01).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів; кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до положень ГПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників; підставами апеляційного перегляду є саме апеляційна скарга заявника, в межах доводів та вимог якої і здійснюється розгляд справи, відповідно до вимог ст. 269 ГПК України, а тому правові підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

15.11.2024 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14680), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що постачання природного газу здійснюється не з моменту укладення договору постачання природного газу, а з моменту включення споживача до реєстру споживачів відповідного постачальника; між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", що підтверджується фактом споживання газу відповідачем в період з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року в об`ємі 0,98995 тис. куб. м. на суму 100 049,50 грн.; такий договір в силу положень закону не потребує окремого акцептування відповідачем в будь-яких інший спосіб; визначення умов постачання природного газу постачальником "останньої надії" безпосередньо пов`язане із внесенням відповідних даних про споживача до Інформаційної системи Оператора ГРМ, якими постачальник "останньої надії" керується при виконання обов`язку щодо постачання природного газу; оскільки на Інформаційній платформі Оператора ГТСУ відповідач Оператором ГРМ був віднесений до категорії споживачів, що не є побутовим, а не до побутових, то ціна природного газу, постачання якого здійснювалося за укладеним сторонами у Типовим договором у спірний період, за формулою, передбаченою пунктом 24 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №809; на постачальника "останньої надії" були покладені обов`язки здійснювати постачання природного газу за пільговою ціною для побутових споживачів, для бюджетних установ, а для усіх інших споживачів (в тому числі виробників теплової енергії) ціна природного газу визначена законодавчо у пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника останньої надії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 809 і лише для постачальника "останньої надії" за договорами із усіма іншими споживачами; ОСББ є юридичною особою, тому відсутні правові підстави стверджувати, що ОСББ відноситься до категорії "побутовий споживач" та є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії"; ОСББ у спірних правовідносинах виступає як юридична особа, яка відноситься до категорії захищений споживач та має право на державну допомогу встановлену Кабінетом Міністрів України.

25.11.2024 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№15050), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просить долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат, а саме: акт приймання - передачі від 25.11.2024 року за договором надання професійної правничої допомоги адвоката № 05/08-24 від 05.08.2024 року; вказує на те, що решта доказів понесених судових витрат знаходяться у матеріалах справи, а саме - договір надання професійної правничої допомоги адвоката № 05/08-24 від 05.08.2024 року, розрахунок вартості послуг за договором.

02.12.2024 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/2579/24 (вх.№ 15376).

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, постачальник "останньої надії") відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №880 від 04.07.2017 року здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 25.10 2021 року "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України № 809 від 30.09.2015 року та № 1236 від 09.12.2020 року" (далі - постанова Кабінету Міністрів України №1102).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/ оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем у вересні 2022 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Відповідно до п.19 ч. 1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор Газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ).

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС: інформаційна платформа електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення зазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Таким чином, позивач, як суб`єкт ринку природного газу має право доступ до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Позивач посилається на те, що ним було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору, у строк та порядок передбачений договором, належним чином та в повному обсязі, а саме, у період з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 0,98995 тис.куб.м. вартістю 100049,50 грн., проте відповідач оплати за поставлений газ не здійснив.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 100049,50 грн., яка залишилася відповідачем не сплаченою.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 100049,50 грн; пеню у розмірі 24806,79 грн; 3 % річних у розмірі 4249,38 грн та інфляційних втрат у сумі 7847,75 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" в частині здійснення відповідачем своєчасної та повної сплати природного газу, який було постановлено позивачем у період з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року в об`ємі 0,98995 тис.куб.м. на суму 100 049,50 грн., у встановлені договором строки.

01.10.2024 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) затверджений постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015 року.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003 (форма № 10) від оператора ГРМ та листом оператора ГТС №ТОВВИХ-24-3558 від 07.03.2024 року та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003.

Відповідно до підпункту 4.2 розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодекс ГТС, у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Отже, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Таким чином, позивач проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/ спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

У період з 01.10.2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 30 вересня 2015 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1102.

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України №1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

У період з жовтня по листопад 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб. метр.

З 01.12.2021 року ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, відповідна роздруківка додається. Ціна природного газу також підтверджується довідкою позивача.

Відповідно до п. 4.3 договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

На виконання вказаного пункту позивачем направлялися на адресу відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, проте відповідач оплату за отриманий природний газ позивачу не здійснив повністю.

Крім цього, порядок здійснення оплати визначений п. 4.4 договору, яким передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Таким чином, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що укладений між сторонами публічний Типовий договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майнове-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 2 ст. 265 ГК України визначено, що договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Тобто, виходячи з частини 2 статті 265 ГК України та предмету договору, укладеного між сторонами, а також враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та укладеним між ними договором, який за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Отже, відносини між Споживачем та Постачальником після укладення договору регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП №2501 від 30.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що позивачем було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору, у строк та порядок передбачений договором, належним чином та в повному обсязі, а саме у період з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 0,98995 тис.куб.м. вартістю 100049,50 грн.

Відповідач оплату за поставлений газ не здійснив та відповідні докази своєчасної оплати відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природній газ становить 100049,50 грн.

Порядок здійснення оплати визначений п. 4.4 договору, яким передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 100049,50 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати обумовлених договорами платежів не спростовані відповідачем.

За змістом статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Так, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" обрано постачальником "останньої надії" строком на три роки.

При цьому, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" самостійно включати споживачів до реєстру постачальника "останньої надії" та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів не має правової підстави.

Споживача який не має укладеного договору із іншим постачальником має можливість споживати природний газ в різні періоди.

У даному разі, після того, як відповідача було закріплено за постачальником "останньої надії" йому було направлено повідомлення та проект Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" який містить умови щодо постачання природного газу.

Також, позивач, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 року № 880 реалізовує ліцензійне постачання природного газу на території України і за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917-р позивача визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу (згідно пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 року № 329-VIII, постачальник "останньої надії" - це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу).

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року (далі - Правила) врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/ газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Так, відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним, не потребує двостороннього підписання і вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Щодо початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи (акцепт відповідачем публічної оферти позивача), слід зазначити наступне.

Відповідно до положень п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Так, Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС), а суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

При цьому, інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом - для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Таким чином, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що як позивач так і відповідач, як суб`єкт ринку природного газу мають право на доступ до Інформаційної платформи, однак у межах прав на перегляд відображених відомостей, що стосуються лише їх як постачальника або споживача.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Згідно з абзацом 10 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи (крім випадку наявності заборгованості оператора газорозподільної системи перед постачальником "останньої надії" ) здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадках, зокрема, відсутності за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Положеннями абзацу 14 пункту 2 глави 5 вказаного розділу Кодексу ГТС визначено, що дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

А отже, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем в різні періоди, в тому числі з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем, а саме у вересні 2022 року позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 0,98995 тис.куб.м. на суму 100 049,50 грн.

Фактичне споживання природного газу відповідач розпочав із 13.09.2022 року та Оператором ГТС була надана інформація щодо споживання відповідачем газу за загальний період 13.09.2022 року - 30.09.2022 року .

Згідно з п. 11.1 Типовий договір набирає чинності із дня початку (фактичного) постачання природного газу, а не з дати реєстрації Споживача на Інформаційній платформі за постачальником "останньої надії".

Отже, господарський суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за природний газ із ресурсу постачальника "останньої надії", що поставлений у період 13.09.2022 року - 30.09.2022 року на суму 100049,50 грн. та стягнення штрафних санкцій, 3% річних і інфляційних втрат за неналежне виконання зобов`язань щодо оплати за поставлений природний газ.

Таким чином, оскільки у відповідача протягом вересня 2022 був відсутній інший постачальник природного газу, як наслідок були відсутні підтверджені номінації/ реномінації з обсягами природного газу на виробничо-технологічні витрати для відповідача, тому у відповідності до положень п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС та п. 3 розділу VI Правил постачання природного газу відповідача було автоматично включено (зареєстровано) в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" (позивача) та відповідно саме від позивача відповідачем отримано природний газ, що ним спожитий.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово.

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Так, відповідно до підпункту 4.2 розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується ЕІС-код, при цьому згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код. Зазначене обумовлює відсутність в інформаційній платформі найменувань споживачів, у зв`язку з чим їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними ЕІС-кодами.

При цьому, відповідно до п. 2 глави 4 розділу IV Кодексу газотранспортної системи інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити щонайменше: належність споживача до категорії споживачів, постачання яким може здійснюватися в рамках спеціальних обов`язків, які в установленому порядку покладені рішенням Кабінету Міністрів України на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (підпункт 12); належність споживача до категорії виробників теплової енергії (підпункт 14); належність споживача до категорії бюджетних установ та організацій (підпункт 15).

Також, відповідно до п. 5 глави 4 розділу IV Кодексу газотранспортної системи оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, повинні вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема, визначену підпунктами 1, 2, 5 - 8, 12, 13, 14, 15, 17 пункту 2 цієї глави, по всіх споживачах, підключених до газорозподільної системи.

Таким чином, належність споживача до тієї чи іншої категорії (промисловість, бюджет, виробники теплової енергії, населення, інші, передбачені законодавством) визначає Оператор ГРМ.

Відповідно до даних Інформаційної платформи, Об`єднання співвласників Багатоквартирного Будинку "Потебні 6" віднесено Оператором ГРМ до категорії непобутових споживачів, що підтверджується інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003 (форма № 10) від оператора ГРМ (додаток №9 до позовної заяви).

Відтак, визначення умов постачання природного газу постачальником "останньої надії" безпосередньо пов`язане із внесенням відповідних даних про споживача до Інформаційної системи Оператора ГРМ, якими постачальник "останньої надії" керується при виконання обов`язку щодо постачання природного газу.

В матеріалах справи наявні інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003 (форма № 10) від оператора ГРМ та лист оператора ГТС № ТОВВИХ-24-3558 від 07.03.2024 року та інформація щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується наявними у матеріалах справи: інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003 (форма № 10) від оператора ГРМ; листом оператора ГТС №ТОВВИХ-24-3558 від 07.03.2024 року та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00012AN9B003.

У відповідності до абзацу 1 пункту 9 розділу VI Правил постачання природного газу було чітко визначено, що договір постачання з постачальником "останньої надії" достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником.

Факт початку постачання природного газу іншим постачальником пов`язується із вчиненням певних дій щодо зміни постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС. Зазначені умови були передбачені в Типовому договорі постачання природного газу постачальником "останньої надії" .

У п. 11.3 Типового договору визначено, що протягом строку дії Договору Споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей Договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС).

Відповідач у відповідності до абзацу 2 пункту 9 розділу VI Правил постачання природного газу мав право відмовитися від постачання природного газу постачальником "останньої надії" , як і має право розірвати договір без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику "останньої надії" шляхом надання його одностороннього письмового повідомлення щонайменше за три дні до дати розірвання. Розірвання договору не звільняє споживача від сплати за спожитий природний газ за договором.

Однак, цим правом відповідач не скористався, а продовжив споживати газ із ресурсу постачальника "останньої надії" .

Інститут постачальника "останньої надії" впроваджений з метою підтримки споживачів, що залишились без постачальника.

Отже, відповідач, з огляду на відсутність постачальника та необхідність в забезпечені природним газом для покриття власних потреб, був автоматично включений до Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" на Інформаційній платформі Оператора ГТС.

Таким чином, отриманий відповідачем від позивача, як постачальника "останньої надії", природний газ підлягає оплаті в строки, що чітко визначені умовами типового договору, а отже господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, позовні вимоги є повністю обґрунтованими.

Аргументи апелянта на те, що позивачем, протиправно в порушення положень нормативно правових актів нараховано природний газ за комерційними цінами, які у спірний період є вищими у 12 разів від цін, встановлених для населення, за якими сплачує газ ОСББ, про що, як зазначає апелянт, прямо зазначено в Законі України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; віднесення оператором ГРМ ОСББ до категорії непобутових споживачів та розміщення відповідної інформації на інформаційній платформі, незалежно від причин, з яких це було зроблено не змінює, на думку апелянта, того факту, що ОСББ є побутовим споживачем природного газу, не приймаються, з огляду на таке.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917-р, позивача визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу строком на три роки як переможця конкурсу.

Порядок проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії" затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №809 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 24 Порядку, Переможець конкурсу погоджується, що він як постачальник останньої надії буде здійснювати постачання природного газу за ціною, що з 1 жовтня 2021 року визначається за такою формулою:

Ціна ПОН = [(SK VTP + SK Exit fee) ? X-RateEUR ? 10,6 + UA Entry fee ?

Daily booking coefficient ? X-RateUSD + націнка] +

податок на додану вартість

де ЦінаПОН - ціна постачальника останньої надії у розрахунковому місяці, гривень за 1 тис. куб. метрів;

SK VTP - середньоарифметичне значення між та для котирування Day- ahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком Slovakia Price Assessment на дату, що передує дню визначення ціни ПОН у євро/МВт-г;

SK Exit fee - плата за вихід із газотранспортної системи Словаччини, розрахована за допомогою тарифного калькулятора, що розміщений за посиланням https://tis.eustream.sk/TisWeb/#/?nav=oa.calw&lng=EN&pcrw=true, з розрахунку на 10000 МВт-г денної потужності при бронюванні потужності на одну добу для кожного розрахункового місяця в точці, євро/МВт-г;

UA Entry fee - тариф на послуги транспортування природного газу для входу в газотранспортну систему України на міждержавному з`єднанні для точки входу Budmce на рівні 4,45 долара США за 1000 куб. метрів на добу без урахування податку на додану вартість;

Daily booking coefficient - коефіцієнт, який застосовується до тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу в газотранспортну систему на міждержавних з`єднаннях на регуляторний період 2020-2024 років у разі замовлення потужності на добу наперед на рівні 1,45;

X-RateEUR - офіційний курс гривні до євро, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 євро;

X-RateUSD - офіційний курс гривні до долара США, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 долар США;

націнка - 20 відсотків ? [(SK VTP + SK Exit fee) ? X-RateEUR ? 10,6 + UA Entry fee ? Daily booking coefficient ? X-RateUSD];

податок на додану вартість - 20 відсотків ? [(SK VTP + SK Exit fee) ? X-RateEUR ? 10,6 + UA Entry fee ? Daily booking coefficient ? X-RateUSD + націнка].

Як слідує з формули формування ціни, вказаної в п. 24 Порядку, показники "SK VTP", "SK Exit fee", "UA Entry fee", "Daily booking coefficient", "X-RateEUR", "X- RateUSD" не залежать від волі постачальника "останньої надії" та встановлюються відповідними органами, підприємствами та установами України та світу.

При цьому, Типовим договором не передбачено зазначення у ньому розрахунку ціни ПОН, а передбачена лише публікація на веб-сайті позивача ціни ПОН, розрахованої у відповідності до п. 24 Порядку.

Так, відповідно до п. 8 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника "останньої надії". Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника "останньої надії" .

Відповідно до п. 4.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до Розділу VI Правил. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті.

Ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price. На підтвердження вказаного позивачем додано до позовної заяви відповідну роздруківку з сайту позивача (додаток № 10 до позовної заяви).

Таким чином, господарський суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що постачання природного газу позивачем відбувалось за ціною, оприлюдненою на веб-сайті позивача https://gas.ua/uk/business/news/pon- archive-price, що відповідає умовам п. 4.1 Типового договору.

Так, позивач є постачальником "останньої надії" діяльність якого чітко регулюється нормативними актами. Позивач не відноситься до категорії постачальників із спеціальними обов`язками, які мають право постачати газ по пільговим цінам та в подальшому отримують право на компенсацію економічно обґрунтованих витрат згідно ст.11 Закону України "Про ринок природного газу".

Типовий договір розроблено та затверджено регулятором, а ціна на природний газ від постачальника "останньої надії" визначається у відповідності до Закону України "Про ринок природного газу", є однаковою для всіх споживачів та постійно публікується на сайті позивача. Споживання газу із ресурсу постачальника "останньої надії" залежить виключно від волі споживача.

Нарахування позивачем вартості спожитого природного газу здійснювалося щодобово за формулою визначеною Порядком проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії" , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102, однак відповідач не згодний із такою ціною і визнає позов в частині здійсненого ним перерахунку поставленого йому природного газу за ціною 7,95689 грн. за м. куб. за весь період поставки ПОН, при цьому Оператором ГРМ відповідача віднесено до категорії ТКЕ (виробник теплової енергії) і ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" для цієї категорії щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102 незалежно від організаційно-правової форми юридичної особи.

Відповідач є суб`єктом ринку природного газу та відноситься до категорії ТКЕ (виробник теплової енергії) згідно даних інформаційної платформи, йому присвоєно індивідуальний ЕІС - код: 56XQ00012AN9B003.

Відповідно до ч. 1 та п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону, Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу.

На виконання вказаної норми Закону, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) від 30.09.2015 року № 2496 затверджено Правила постачання природного газу (далі - Правила), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (п. 1 Розділу І Правил).

Дія Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. 2 Розділу І Правил); Кодекс газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС); Кодекс газорозподільних систем України, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГРМ) та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність на ринку природного газу.

Відповідно до частини1 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102.

Ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов публічного (укладеного) Типового Договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, відповідна роздруківка є у матеріалах справи.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Акцептувавши договір постачання постачальником "останньої надії" через факт споживання природного газу, умови цього договору для відповідача є обов`язковими для виконання.

Пунктом 4.1 Типового договору встановлено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті.

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Таким чином, стаття 632 ЦК України містить важливе застереження: зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Це означає, що сторони можуть домовитися про зміну ціни лише на ті товари або послуги, постачання яких ще не відбулося.

Згідно частини 2 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Так ч. 4 ст. 15 зазначеного закону визначено, що ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії", не повинна обмежувати конкуренцію на ринку природного газу і встановлюється на підставі правил для визначення ціни природного газу, що постачається постачальником "останньої надії", що затверджуються Регулятором.

Отже, для категорії споживачів, які закуповують природний газ для виробництва теплової енергії визначається ціна природного газу, що розміщена на офіційному сайті постачальника "останньої надії" та яка визначається у відповідності до п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №809 (в редакції п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 року за №1102).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься правовий висновок про те, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права) які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Тлумачення ч. 2 ст. 632 ЦК України свідчить, що в цій нормі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору (стаття 629 ЦК України). У частині другій статті 632 ЦК України допускається наявність винятків, які можуть бути встановлені договором або законом. При цьому в законі або ж договорі обов`язково мають бути визначені як випадки зміни ціни, так і умови такої зміни.».

Разом із цим, у період з 01.10.2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102.

Цією ж постановою Кабінету Міністрів України № 1102 на період постачання з 01 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу, що здійснюється постачальником останньої надії для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість та для побутових споживачів, яка не може перевищувати 7,96 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Тобто, навіть для бюджетних установ була визначена ціна на рівні 16,8 грн., а не 7,95689 грн., і така ціна діяла лише до кінця листопада 2021 року.

З 01.12.2021 року ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) стала однаковою для всіх споживачів ПОН та, відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на веб-сайті Позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price, відповідна роздруківка наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 13.09.2022 року по 30.09.2022 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Отже, укладений між сторонами публічний типовий договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майнове-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, який би поставив під сумнів ціну (вартість природного газу), що зазначена в розрахунку позивача.

А тому, аргументи апелянта на те, що нарахування позивачем постачальником "останньої надії" природного газу за цінами, які встановлені для непобутових споживачів суперечить принципам функціонування ринку природного газу та зобов`язанням, взятим державою у сфері енергетики в частині належного захисту прав вразливих споживачів, оскільки, на думку апелянта, зводить нанівець гарантії захисту прав відповідача як побутового споживача природного газу не приймаються.

Таким чином, господарський суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 100049,50 грн., є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення 24806,79 грн. пені, 4249,38 грн. 3 % річних та 7847,75 грн. інфляційних втрат.

З огляду те, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів за природний газ не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.5 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт Типового договору узгоджується із положеннями ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено позивачем у відповідності до вимог ст. 232 ГК України, та з наступного дня, від дня прострочення основного зобов`язання.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору склала 24806,79 грн, згідно детального розрахунку, здійсненого позивачем.

Також, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім пені, сум 3% річних та сум інфляційних витрат, за допомогою калькулятору ЛІГА:ЗАКОН, зазначає, що відповідні розрахунки відповідають нормам чинного законодавства, а тому господарський суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 24806,79 грн. пені, 4249,38 грн. 3 % річних та 7847,75 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Так само, не приймаються аргументи апелянта на те, що Харківська міська територіальна громада, на території якої розташований відповідач підпадає під визначення району проведення воєнних (бойових дій), протягом чинності Наказу Мінреінтеграції №75 від 25.04.2022 року; на відповідача поширюються засади захисту прав споживачів, встановлені Законом України №3764-ІХ, які, як зазначає апелянт, забороняють нарахування пені та інфляційних втрат на заборгованість ОСББ з природного газу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року, припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З наведеного слідує, що пунктом 1 цієї постанови регламентовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та 3% річних за: несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги; саме населенням, а не юридичними особами.

З копії Виписки з ЄДРПОУ слідує, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" є юридичною особою, отже самостійним господарським суб`єктом.

Також, в даному випадку правовідносини, які існують між позивачем та відповідачем в межах договору не належать до житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги, в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", за спірним Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" .

Цей договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач, як постачальник "останньої надії" поставляє споживачеві природний газ.

Клопотання відповідача від 25.11.2024 року про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№15050) відхиляється колегією суддів, у зв`язку з тим, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 4 ст. 129 ГПК України), а тому правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу (правову) допомогу, у суду апеляційної інстанції не має.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебні 6" в особі голови правління Попп Захара Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2024 року у справі №922/2579/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов