ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"03" грудня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1215/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглянувши заяву Фізичної особа-підприємець Панчука Юрія Павловича (м.Бердичів)

про видачу судового наказу про стягнення з боржників - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (м.Київ) та філії "Бердичівське спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (м.Бердичів) заборгованості за договором №108 від 01.03.2023 про надання послуг, пов`язаних з лісовідновленням, лісорозведенням та доглядом за лісовими культурами, на суму 166 172,25грн та 7000,00грн витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Панчук Юрій Павлович звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржників - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та філії "Бердичівське спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 166 172,25грн заборгованості за договором №108 про надання послуг пов`язаних з лісовідновленням, лісорозведенням та доглядом за лісовими культурами від 01.03.2023 та 7000,00грн витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Статтею 80 ЦК України передбачено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно положень ст.95 ЦКУ, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Нормою ст.150 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Так, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що заявником в реквізитах заяви зазначено двох боржників, одним із них вказано Філію "Бердичівське спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", код ЄДРПОУ - 45125509. Разом з тим, філія згідно положень ст. 95 ЦКУ не має статусу юридичної особи.

Водночас, у п. 16 ч. 1 ст. 20 та у ч. 3 ст.147 ГПК України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Ці приписи законодавства є імперативними, а тому підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Разом з тим, в прохальній частині заявник просить видати судовий наказ про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" () в особі Філії "Бердичівське спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (код ЄДРПОУ - 45125509) на користь Фізичної особи-підприємця Панчука Юрія Павловича суму боргу в розмірі 166172,25грн заборгованості за договором №108 про надання послуг, пов`язаних з лісовідновленням, лісорозведенням та доглядом за лісовими культурами, від 01.03.2023 та 7000,00грн витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд звертає увагу заявника, що йому слід правильно зазначити особу боржника, як в реквізитах заяви, так і в прохальній частині заяви.

Крім того, суд зазначає, що заявник не надав первинних документів, на підтвердження наявності заборгованості у заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залишком боргу є різниця між сумою наданих послуг та сумою здійснених оплат.

Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Акт звірки розрахунків за період 01.01.2023 - 31.10.2024 не є первинним документом та не може бути належним доказом надання послуг і виникнення заборгованості.

Стягувач не надав первинних документів (актів виконаних робіт та витягу з банківської виписки про здійснення оплати) на підтвердження виникнення заборгованості.

Закон не передбачає можливості залишення такої заяви без руху для надання можливості заявнику виправити недоліки своєї заяви.

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд зауважує, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ст. 154 ГПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, суд за результатами розгляду матеріалів заяви про видачу судового наказу постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.152 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, ч.2 ст.151, 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Панчуку Юрію Павловичу у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржників - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та філії "Бердичівське спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" заборгованості .

Ухвала набрала законної сили 03.12.2024 та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Соловей Л.А.
друк.

1- у справу; 2- представнику заявника через "Електронний суд"