ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" грудня 2024 р. Справа № 911/3819/23

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 20.11.2024 про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ГП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипілля Агро Плюс»

про стягнення 804004,87 грн,

за відсутності представників учасників справи,

встановив:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БК ГП» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 15.12.2023 до Товариства з обмеженою відповідальністю Трипілля Агро Плюс» про стягнення 804004,87 грн, з яких: 789018,00 грн основного боргу, 2776,04 грн інфляційних втрат і 12210,83 грн 3% річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 26.02.2024 задовольнив позов частково. На примусове виконання вказаного рішення суд видав 02.04.2024 наказ.

Через підсистему «Електронний суд» 20.11.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява від 20.11.2024, у якій заявник просить суд замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні № 76609204 із примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 911/3819/23, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «БК ГП» на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2024 призначено заяву до розгляду на 02.12.2024.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) днем вручення судового рішення (ухвали) є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Абзацом другим частини шостої цієї статті визначено, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до Довідок про доставку електронного листа ухвали суду про призначення заяви до розгляду документ доставлено до електронного кабінету одержувачів Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ГП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипілля Агро Плюс» 22.11.2024 о 19:01.

Представники позивача (стягувача) та відповідача (боржника) в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заявника в судове засідання також не з`явився, однак в поданій заяві від 26.11.2024 просив здійснювати її розгляд за відсутності заявника та його представника.

Судом враховано, що відповідно до частини третьої статті 334 ГПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, розгляд заяви здійснюється без участі представників учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 і додані до заяви докази в сукупності з матеріалами справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2024 у справі № 911/3819/23 задоволено позовні вимоги частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипілля Агро Плюс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ГП» 789018,00 грн заборгованості, 12210,82 грн 3% річних, 617,52 грн інфляційних втрат та 1202769 грн судового збору.

На примусове виконання зазначеного рішення Господарський суд Київської області видав 02.04.2024 наказ про примусове виконання рішення.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна винесла 20.11.2024 постанову про відкриття виконавчого провадження № 76609204.

На сьогодні рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2024, котре набрало законної сили, є невиконаним.

Слід зазначити, що 13.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК ГП» (за договором Первісний кредитор) та Супруном Сергієм Васильовичем (за договором Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (далі Договір), відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором у зобов`язанні, що виникло на підставі договору купівлі-продажу № 28/04/2023 (за текстом Основний договір), який укладений між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трипілля Агро Плюс» (вул. Дружби, 6, с. Трипілля, Обухівський р-н, Київська обл., 08722, ), далі за текстом Боржник.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Новий кредитор одержує право, замість Первісного кредитора, вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього Договору, в тому числі, але не виключно:

- вимагати виконання рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2024 у справі № 911/3819/23, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трипілля Агро Плюс» (08722, Київська обл., Обухівський р-н, с. Трипілля, вул. Дружби, буд. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БК ГП (08292, Київська обл., м. Буча(з), вул. Качинського Леха, буд. З, ) 789018 (сімсот вісімдесят дев`ять тисяч вісімнадцять) грн 00 коп. заборгованості, 12210 (дванадцять тисяч двісті десять) грн 82 коп. 3% річних, 617 (шістсот сімнадцять) грн 52 коп. інфляційних втрат та 12027 (дванадцять тисяч двадцять сім) грн 69 коп. судового збору;

- вимагати виконання інших рішень суду, у разі наявності таких або прийняття їх в майбутньому, з приводу стягнення з Боржника будь-якого виду заборгованості (в тому числі зі сплати пені, штрафів, процентів та інших нарахувань) за Основним договором;

- в порядку статті 625 Цивільного кодексу України вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми;

- звертатися до суду із відповідними позовами до Боржника про стягнення пені, штрафів, інфляційних втрат та процентів, що нараховані у зв`язку порушенням зобов`язань за Основним договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту виконання Новим кредитором зобов`язань, передбачених п. 3.1-3.2 цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що вартість права вимоги за цим Договором, належна до сплати Первісному кредитору, становить 220000,00 грн без ПДВ.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що вартість права вимоги сплачується Новим кредитором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на реквізити Первісного кредитора, вказані у Договорі, протягом п`яти робочих днів з дати укладання Договору.

Пунктом 3.3 визначено, що оплата вважається здійсненою в день зарахування вартості права вимоги на рахунок Первісного кредитора.

Факт здійснення оплати за Договором підтверджується квитанцією, виданою Акціонерним банком «Південний» № 75 від 15.11.2024 про перерахування грошових коштів на рахунок отримувача ТОВ «БК ГП».

Тобто, із зазначеного вище Договору вбачається, що Супруну Сергію Васильовичу, як Новому кредитору, передано вимогу в зобов`язанні, що виникла на підставі Договору купівлі-продажу № 28/04/2023, в тому числі у зобов`язанні за рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2024 у справі № 911/3819/23 у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 Цивільного кодексу України, статей 52, 334 ГПК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» .

Тобто фізична особа ОСОБА_1 є належним кредитором ТОВ «Трипілля Агро Плюс» при виконанні грошового зобов`язання на підставі рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2024 у справі № 911/3819/23 та наказу від 02.04.2024.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що обов`язковість виконання рішення є однією із засад здійснення виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Наявність або відсутність процесуального правонаступництва підлягає встановленню окремо у кожному випадку.

Верховний Суд у постанові від 07.04.2022 у справі № 910/8252/21 зазначив, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав правопопередника. Тобто підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав у матеріальних правовідносинах.

Отже процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 52 ГПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17.

Згідно зі статтею 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, заміна сторони у зобов`язанні є можливою в двох випадках: а) в разі загального правонаступництва (спадкування, реорганізації юридичної особи); б) в разі окремого (сингулярного) правонаступництва на підставі договору.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов`язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов`язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов`язальному праві відіграють першорядне значення, що випливає із змісту частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №5011-33/18786-2012, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 327/378/16-ц, постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 2-н-148/09.

Згідно зі статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Виходячи із вказаних норм закону, у разі передання/продажу кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України, статті 52 ГПК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні з підстав відступлення вимоги (цесія), передбачає перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно із частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Оскільки поданими на розгляд матеріалами підтверджено факт правонаступництва шляхом відступлення права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «БК ГП» () фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), подана заява про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 52, 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 від 20.11.2024 про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 911/3819/23.

2. Замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні № 76609204 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 02.04.2024 у справі № 911/3819/23 Товариство з обмеженою відповідальністю «БК ГП» (08292, Київська обл., м. Буча(з), вул. Качинського Леха, буд. 3, ) на його правонаступника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.12.2024.

Суддя О.В. Щоткін