ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"09" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3291/24

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши заяву релігійної громади Української Православної Церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області

про забезпечення позову,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИЛА:

06 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області надійшла заява релігійної громади Української Православної Церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області (далі заявник) про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої заявник послався на прийняття Тетіївською міською радою Київської області VIII скликання рішення «Про надання згоди на передачу безхазяйного майна на відповідальне безоплатне зберігання з правом користування» №1462-31-VIII від 26 листопада 2024 року (далі - рішення), яке, на думку представника заявника, порушує права релігійної громади Української Православної Церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області.

У зв`язку з цим, релігійна громада Української Православної Церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати це рішення Тетіївської міської ради Київської області, а також із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Умовою застосування судом заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно, наявне на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Тетіївської міської ради Київської області VIII скликання «Про надання згоди на передачу безхазяйного майна на відповідальне безоплатне зберігання з правом користування» №1462-31-VIII від 26 листопада 2024 року, надана згода на передачу за договором безоплатного відповідального зберігання з правом користування для проведення богослужінь релігійній організації «Релігійна громада Свято-Миколаївської парафії Київської Епархії УПЦ (ПЦУ) м. Тетіїв Київської області».

За твердженнями представника заявника, вищевказане рішення порушує його права, а його реалізація ускладнить їх відновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд дослідив матеріали заяви та встановив, що заявником не доведені обставини, на які він послався у заяві про забезпечення позову, а також обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення суду, в разі невжиття судом заходів забезпечення позову, а забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, заява про забезпечення позову задоволенню судом не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. ч. 1, 2 ст. 136, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 137, ч. ч. 1, 6 ст. 140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити у задоволенні заяви релігійної громади Української Православної Церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області про забезпечення позову;

2. направити ухвалу заявнику.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 09.12.2024 року.

Суддя С. Грабець