ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2024 Справа №905/942/24

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Руденко Е.В.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Відповідач - Приватне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз".

Про стягнення 233727021,34 грн.

Представники учасників справи:

від позивача - Пясецький Д.В.;

від відповідача - Сивак А.Ю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства по газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - відповідач) про стягнення 233727021,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3264-ОГРМ від 21.06.2022 щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем газ, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись, на те, що позивачем не доведено підписання сторонами та укладення договору № 101/ПГ-3264-ОГРМ, а також Додаткових угод № 1 від 01.09.2022, № 2 від 17.11.2022, № 3 від 28.12.2022, № 4 від 01.05.2023, № 5 від 16.11.2023, № 6 від 12.12.2023, № 6/1 від 06.03.2024 до нього в електронному вигляді.

Додані позивачем до позовної заяви документи на підтвердження укладання сторонами договору та додаткових угод до нього, не є належними доказами.

Позивачем не доведено настання відкладальної обставини, якою сторони обумовили набуття чинності договором №101/ПГ-3264-ОГРМ та виникнення взаємних прав та обов`язків.

Умови укладеного сторонами договору не відповідають вимогам Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Позивачем не доведено належним чином сукупність юридичних фактів, які підтверджують виконання ним зобов`язань з передачі природного газу, відповідно до умов договору.

Також, позивачем не доведено відповідність вказаної ним ціни природного газу формулі, яка визначена сторонами в договорі.

Позивачем не доведено підписання сторонами в період грудня 2023 року січня 2024 року комерційних актів приймання-передачі природного газу за договором. Надані позивачем первинні документи не відповідають вимогам законодавства про бухгалтерський облік.

Від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких останній заперечив щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов та зазначив, що до позову було додані документи на підтвердження здійснення відповідачем оплат за договором, тобто відповідач частково виконав договір, що на думку представника позивача спростовує викладені у відзиві на позов обставини.

Представником позивача до матеріалів справи надано електронні докази.

Представником відповідача також було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду на один рік.

Представник позивача заперечив щодо заяви про відстрочення виконання рішення та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

21.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - покупець) укладено договір №101/ПГ-3264-ОГРМ (далі - договір), відповідно до п.п.1.1 якого, регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу на умовах, встановлених цим договором та положеннями (т. 1 а.с.43-51).

Продавець, за умови дотримання положень цього договору та вимог положення покупцем, зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах, у строки та на умовах, що погоджені сторонами у цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу природного газу у розмірі, строки та у порядку, що визначений цим договором (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.2 договору, загальний обсяг (об`єм) природного газу, що передається за цим договором, складається із:

Обсяг 1 (фіксований) - обсяг нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат, погоджених НКРЕКП на період з 1 червня 2022 року та протягом дії воєнного стану, а також шести місяців після його припинення або скасування. Погоджений НКРЕКП Обсяг І на період з 1 червня 2022 по 30 вересня 2022 складає: 3121,300 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях: червень 2022 - 930,090; липень 2022 - 681,920; серпень 2022 - 735,410; вересень 2022 - 773,880.

Для встановлення Обсягу І на наступні періоди передачі сторони підписують додаткову угоду до цього договору на підставі підтверджених НКРЕКП обсягів природного газу.

Обсяг II - обсяг втрат, зумовлених воєнними діями та понесених у зв`язку із запобіганням/врегулюванням гуманітарних кризових ситуацій, що розраховуються відповідно до методики визначення вартості втрат (витоку) природного газу у разі пошкодження газопроводів та газорозподільних станцій, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, розробленої на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326 "Про затвердження Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації". Замовлення Обсягу II здійснюється в порядку, встановленому цим договором (п.2.2.2 договору).

Обсяг III - обсяг понаднормованих втрат та виробничо-технологічних витрат на період з 01.06.2022 та протягом дії воєнного стану, а також протягом шести місяців після його припинення або скасування, за винятком обсягів І і II (п.2.2.3 договору).

Передача договірного обсягу газу здійснюється протягом кожного періоду передачі, узгодженого сторонами у договорі (п.3.2 договору).

Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 (тридцять) днів після закінчення розрахункового періоду (п.4.3 договору).

Сторони, підписуючи договір, підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору, з дотриманням вимог щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП)/ електронного цифрового підпису (ЕЦП) та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, системи обміну електронним документами "M.E.Doc", Вчасно, тощо (п.9.1 договору).

Цей договір укладений сторонами з відкладальною умовою відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України та набуває чинності з дати надання покупцем одного з видів забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за договором у порядку та відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 цього договору, та діє впродовж дії воєнного стану, а також протягом шести місяців після його припинення або скасування, а в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення (п.10.1 договору).

Сторонами до договору купівлі продажу природного газу №101/ПГ-3264-ОГРМ від 21.06.2022 укладені додаткові угоди №1 від 01.09.2022, №2 від 17.11.2022, №3 від 28.12.2022, №4 від 01.05.2023, №6 від 12.12.2023, №6/1 від 06.03.2024 (т.1 а.с. 31-42, 51 зворотній бік - 55).

До додаткових угод додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, з яких встановлено, що Головою правління Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" Батієм Вадимом Володимировичем та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" Чорним Ігорем Васильовичем за допомогою кваліфікованого електронного підпису підписано додаткові угоди . Крім того, додаткові угоди скріплені електронними печатками товариств, що також відображаються у протоколах створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

На виконання умов договору, продавець передав покупцю природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт № 22111 від 31.12.2023 у розмірі 4416,88581 м3 на суму 88078786,50 грн;

- акт №22112 від 31.12.2023 у розмірі 130,67507 м3 на суму 1,31 грн;

- акт №22113 від 31.12.2023 у розмірі 435,98993 м3 на суму 3235045,28 грн;

- акт №22152 від 31.12.2023 у розмірі 3187,50007 м3 на суму 23651250,50 грн;

- акт №2028 від 31.01.2024 у розмірі 5574,60000 м3 на суму 41363531,98 грн;

- акт №2029 від 31.01.2024 у розмірі 4113,83713 м3 на суму 72635148,59 грн;

- акт №2030 від 31.01.2024 у розмірі 290,95399 м3 на суму 2,90 грн (т. 1 а.с. 22-30).

Вказані акти підписані сторонами електронними підписами та скріплені електронними печатками товариств без зауважень.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження його незгоди з вартістю природного газу, яка зазначена у вказаних актах.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений газ не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем за договором №101/ПГ-3264-ОГРМ від 21.06.2022 в розмірі 228963767,36 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості за договором №101/ПГ-3264-ОГРМ від 21.06.2022 в розмірі 228963767,06 грн до суду не надано.

Виходячи з наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 228963767,06 грн підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просить стягнути 3% річних в розмірі 1999968,81 грн та інфляційні втрати в розмірі 2763285,47 грн.

3% річних позивач просить стягнути за невиконання грошового зобов`язання грудня 2023 року - за період з 31.01.2024 по 31.05.2023 та січня 2024 року - за період з 02.03.2024 31.05.2024 року.

Інфляційні втрати грошового зобов`язання грудня 2023 року - за період з 01.02.2024 по 31.05.2024; січня 2024 року - за період з 01.04.2024 по 31.05.2024.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши вказаний позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд задовольняє вимоги у цій частині повністю на суму 1999968,81 грн та на суму 2763285,47 грн відповідно.

Щодо заперечень відповідача в частині не доведеності позивачем підписання сторонами та укладення договору №101/ПГ-3264-ОГРМ, а також додаткових угод №1 від 01.09.2022, №2 від 17.11.2022, №3 від 28.12.2022, №4 від 01.05.2023, №5 від 16.11.2023, №6 від 12.12.2023, №6/1 від 06.03.2024 до нього в електронному вигляді, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 у справі №922/1246/21 зазначив, що нормами законодавства передбачено, що договори між юридичними особами повинні вчинятись в письмовій формі, при цьому правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) - особами, уповноваженими на це.

Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

Таким чином, незалежно від того чи документ викладений на папері чи в електронному документі, він повинен бути підписаний.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №910/6103/23 від 29.05.2024.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію") .

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис; електронна печатка - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються для забезпечення достовірності походження пов`язаних електронних даних, або для засвідчення електронних підписів підписувачів на електронних документах, або для засвідчення відповідності копій документів оригіналам та виявлення порушення цілісності.

Згідно з ст.17-1Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", удосконалений електронний підпис чи печатка повинні відповідати таким вимогам: бути однозначно пов`язаним (пов`язаною) з підписувачем або створювачем електронної печатки; надавати можливість ідентифікувати підписувача або створювача електронної печатки; створюватися з використанням особистого ключа, який підписувач або створювач електронної печатки може з високим рівнем достовірності використовувати під власним одноосібним контролем; бути пов`язаним (пов`язаною) з електронними даними, на які накладено удосконалений електронний підпис чи печатку, таким чином, щоб будь-яка наступна зміна таких даних могла бути виявлена.

Електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Кваліфікована електронна печатка має презумпцію цілісності електронних даних і достовірності походження електронних даних, з якими вона пов`язана (ст.18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги").

Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги": електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Частиною 6 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" також передбачено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3264-ОГРМ від 21.06.2022 був підписаний у системі обміну електронними документами - MULTIDOC представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" в особі Гладким О.М. та представником Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Голови правління Батієм В.В. шляхом накладання електронних підписів. Аналогічно, були підписані і додаткові угоди до договору №101/ПГ-3264-ОГРМ, а також спірні акти приймання-передачі природного газу.

Відповідач заперечує щодо доведеності позивачем підписання представниками сторін договору №101/ПГ-3264-ОГРМ, додаткових угод до нього, а також актів приймання-передачі природного газу.

Представником позивача був наданий компакт-диск CD-RW, який було досліджено судом у присутності представників сторін та встановлено, що останній містить файли з текстами договору №101/ПГ-3264-ОГРМ, додаткових угод до нього, актами приймання - передачі та файли з електронними підписами договору, додаткових угод та актів приймання-передачі природного газу за спірний період.

Судом було перевірено за допомогою веб-порталу https://czo.gov.ua/about чинність сертифікатів електронних підписів та печаток.

Кожний вищевказаний документ було підписано чинними кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін та скріплено електронними печатками підприємств.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що сторони, підписуючи договір, підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору, з дотриманням вимог щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП)/ електронного цифрового підпису (ЕЦП) та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, системи обміну електронним документами "M.E.Doc", Вчасно, тощо.

Таким чином, положеннями вищенаведеного пункту договору сторони передбачили можливість використання як систему "M.E.Doc", так і будь-які альтернативні системи обміну електронним документами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт підписання як договору №101/ПГ-3264-ОГРМ, додаткових угод до нього та актів приймання-передачі природного газу за спірний період.

Доводи відповідача щодо не набуття договором чинності у зв`язку із відсутністю доказів настання відкладальної обставини, судом відхиляються виходячи з того, що сторонами укладений договір постачання природного газу виконувався та відповідач частково здійснив оплату за договором.

Інші доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову не стосуються предмета доказування в цій справі, а отже судом до уваги не приймаються.

Щодо клопотання представника відповідача про відстрочення виконання рішення на один рік, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач виконує важливу стратегічну та соціальну функції щодо здійснення розподілу природного газу та постачання природного газу для побутових споживачів в межах Донецької області, забезпечує функціонування ринку природного газу на відповідній території. Також, посилається на важкий фінансовий стан підприємства, зокрема, внаслідок втрати активів на тимчасово окупованих територіях України, істотних матеріальних втрат та значних витрат на відновлення об`єктів критичної інфраструктури, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації, тимчасового зупинення транспортування та розподілу природного газу на території Донецької області, значного обсягу торговельної дебіторської заборгованості, в тому числі населення, дії постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану"; невідповідності структури тарифів на розподіл природного газу згідно з постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2746 реальним витратам відповідача в умовах дії мораторію на їх підвищення згідно з Законом № 2479; відсутності компенсації різниці в тарифах на послуги з розподілу природного газу в обсягах перевищення фактичних витрат у зв`язку із запровадженням мораторію на їх підвищення Законом № 2479.

Позивач просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду посилаючись на те, що наведений відповідачем перелік обставин для надання відстрочення виконання рішення суду не є такими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Також позивач зазначає, що предметом розгляду справи є стягнення, в тому числі, заборгованості, яку відповідач мав погасити ще з 31.01.2024 по 02.03.2024. Проте, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх грошових зобов`язань за договором, а затримка розрахунку і так наразі складає більше 10 місяців. Щодо посилань відповідача на військовий стан на території України (відкритої збройної агресії російської федерації), то слід зазначити, що сторони у справі перебувають в рівних умовах. На позивача, так само впливають події, що розпочались ще в 2014 році та ще більше активізувались з 24.02.2022 року, та пов`язанні зі збройною агресією російської федерації. Частина активів Позивача перебуває на окупованій території. Більш того, частина контрагентів-боржників Позивача також перебуває на тимчасово окупованих територіях в Донецькій, Луганській, Запорізькій та Херсонських областях, що взагалі унеможливлює будь-яке стягнення заборгованості з таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За змістом ч.3, 4 ст. 331 ГПК України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 331 ГПК України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Додані заявником документи не свідчать про наявність обставин які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у справі.

Зокрема, з наданих до клопотання про відстрочку виконання рішення відповідачем документів вбачається наявність дебіторської заборгованості перед відповідачем, а отже відповідач, у разі реалізації ним дій спрямованих на погашення такої заборгованості матиме змогу виконати свої зобов`язання за укладеним з позивачем договором.

Крім того, заявником не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження можливості реального виконання рішення суду після строку на який він просить відстрочити виконання рішення суду в разі задоволення заяви про відстрочку судового рішення.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги ступінь вини відповідача у виникненні спору, період прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, а також недоведеність відповідачем наявність конкретних обставин які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, суд відмовляє в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз" (вул. Південна, 1, м. Краматорськ, Донецька обл., 84313, ідентифікаційний код юридичної особи - 03361075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код юридичної особи - 40121452) борг у розмірі 228963767 (двісті двадцять вісім мільйонів дев`ятсот шістдесят три тисячі сімсот шістдесят сім) грн 06 коп., 3 % річних у розмірі 1999968 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 81 коп., інфляційні втрати у розмірі 2763285 (два мільйони сімсот шістдесят три тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн 47 коп., судовий збір у розмірі 847840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.11.2024.

Суддя О.В. Говорун