ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.12.2024 Справа № 904/2132/24
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді: Кеся Н.Б.за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.
про стягнення 444 034,00 грн. заборгованості за поставлену продукцію, 433 248,89 грн. пені, 171 961,26 грн. інфляційних втрат, 36 272,00 грн. 3% річних, 744 038,00 грн. 50% штрафу, 571 133,60 грн. 50% річних
Від Позивача - Бронова Ю.Г., ордер серія АХ №1187163, адвокат
Від Відповідача - Кузяков О.В.,ордер серія АЕ №1293070, адвокат
Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням Відповідачем своїх зобов`язання за Договором поставки №22-18/ОМС від 03.09.2018 щодо своєчасної та повної оплати за продукцію поставлену на загальну суму 3 480 084,00 грн за наступними видатковими накладними: №РН-0000242 від 13.10.2021 на суму 881 640,00 грн.; №РН-0000243 від 19.10.2021 на суму 1 720 794,00 грн.; №РН-0000272 від 21.11.2021 на суму 877 650,00 грн.
22.11.2024 ухвалою суд призначив судове засідання для розподілення судових витрат на правничу допомогу на 02.12.2024о 15:00 год.
27.11.2024 року канцелярія суду зареєструвала клопотання представника Відповідача (арк.с. 162-164), в якому останній просить суд відмовити повністю у задоволенні заяви представника Позивача про відшкодування витрат на професійну правничу (праову) допомогу, оскільки Позивачем не надано належних доказів, що такі витрати дійсно були понесені, подані докази не підтверджують час витрачений адвокатом на надання послуг, визначені у доказах послуги не були необхідними для розгляду справи і не впливали на вирішення спору по суті.
Згідно зі ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Крім того, чч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статус адвоката Бронової Юлії Георгіївни підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 146).
Зокрема, 18.12.2023 року між Адвокатським Бюро "Юлії Бронової" (далі-Адвокатське Бюро) та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський завод металевих конструкцій" (далі-Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги (далі-Договір) (арк.с. 147-148).
Відповідно до умов Договору:
1.1. Адвокатське Бюро на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, обсяг та умов якої прописується в додаткових угодах до цього договору.
1.2. Для виконання предмету договору Клієнт надає право Адвокатському Бюро отримувати будь-яку інформацію та представляти його інтереси перед фізичними га юридичними особами, у всіх державних та недержавних органах, підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі у всіх органах державної влади, у виконавчих комітетах та органах виконавчої влади, в органах місцевої влади та самоврядування, в податкових та контролюючих органах, в органах державної реєстрації, нотаріату та у приватних нотаріусів, в органах виконавчої служби та у приватних виконавців, судах будь-якої юрисдикції, що діють на території України, без виключення. Готувати, складати, подавати та підписувати від імені Клієнта: адвокатські запити, звернення, заяви, скарги, позовні заяви, заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, апеляційні та касаційні скарги, завіряти копії документів, а також вчиняти всі інші дії передбачені законодавством, які пов`язані з представництвом сторони в судовому процесі без права укладання мирової угоди.
4.1.3а надання правової допомоги, що надається Адвокатським Бюро, Клієнт сплачує гонорар, сума, форма та строки оплати якого прописуються в додаткових угодах до цього договору.
4.2. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.
4.3. До фактичних витрат відносяться витрати необхідні для виконання Договору, зокрема, але не виключно: сплата судового збору, оплата поштових послуг тощо. Такі виграти підлягають повній компенсації Клієнтом, якщо вони пов`язані з виконанням Договору, здійсненні Адвокатським Бюро та попередньо узгоджені з Клієнтом.
5.1. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2024 року.
08.04.2024 року між Адвокатським Бюро "Юлії Бронової" та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський завод металевих конструкцій" укладено Додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги від 18.12.2023 (зв.арк.с. 158) про таке:
2. Для виконання предмету договору Клієнт надає право Адвокатському Бюро представляти інтереси Клієнта у всіх судових інстанціях, готувати, складати, подавати та підписувати від імені Клієнта: заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, апеляційні та касаційні скарги, завіряти копії документів, а також вчиняти всі інші дії передбачені законодавством, які пов`язані з представництвом сторони в судовому процесі без права укладання мирової угоди.
На підтвердження факту та обсягів наданих послуг, Адвокат подав Акт приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 18.12.2023 (арк.с. 149), про те, що Адвокатським Бюро були надані Клієнту такі послуги:
1. Надання усних консультацій та роз`яснень з правових питань пов`язаних і предметом договору.
2. Складання, підписання та направлення до суду та відповідачу позовної заяви.
3. Складання, підписання та направлення до суду та відповідачу відповіді на відзив.
4. Складання, підписання та направлення до суду іа відповідачу двох заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
5. Складання, підписання та направлення до суд) та відповідачу відповіді на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.
6. Складання, підписання та направлення до суду та відповідачу пояснень шодо можливості укладання мирової угоди між позивачем та відповідачем.
7. Участь в судових засіданнях 10.06.2024; 08.07.2024; 03.10.2024; 31.10.2024; 14.11.2024; 19.11.2024.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
В п. 30 Постанови Верховного суду по справі № 922/2604/20 від 20.07.2021 зазначено: «відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності».
Критерії визначення справедливого розміру відшкодування судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовуються і Європейським судом з прав людини. Наприклад, у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2006 по справі «Двойних проти України» зазначається: «відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру». Аналогічні висновки зазначені й у п.34, п. 35 Рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 по справі "Гімадуліна та інші проти України" та у п.95 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 по справі «Баришевський проти України».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та від 01.06.2018 року у справі №904/8478/16, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 у процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати Позивача на адвоката підтверджені документально, пов`язані із веденням цієї справи, враховуючи часткове задоволення позову, суд вбачає підстави для покладення цих витрат на Відповідача у розмірі 6703,75 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 241, 244, 326 ГПК України, господарський суд -
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення складено - 04.12.2024
Суддя Н.Б. Кеся