ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. Справа№ 910/2259/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024

у справі №910/2259/24 (суддя - Бойко Р.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50 453,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - позивач ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" (далі - відповідач, ПрАТ СК "Інтер-Поліс", скаржник) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50 453,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок настання 11.10.2023 дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3317743, Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 100 907,14 грн.

Однак, позивачем було виявлено, що відповідальність власника/водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату настання спірної дорожньо-транспортної пригоди також була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Інтер-Поліс" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/006808173, а тому позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок компенсувати йому половину виплаченого власнику автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , страхового відшкодування, тобто 50 453,57 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24 позов задоволено повністю, а саме присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" суму страхового відшкодування у розмірі 50 453 (п`ятдесят тисяч чотириста п`ятдесят три) грн 57 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що позивач сплатив на користь ОСОБА_1 (потерпілої внаслідок спірної ДТП особи) 100 907,14 грн страхового відшкодування, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (11.10.2023) діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності власника/водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі поліс відповідача, а тому він несе рівнозначну відповідальність разом із позивачем за спричинену потерпілій особі шкоду, суд дійшов висновку, що на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" покладається обов`язок із відшкодування половини вартості виплаченого позивачем страхового відшкодування, тобто 50 453,57 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить суд прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження по справі. Розгляд апеляційної скарги проводити з викликом сторін. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не забезпечив можливість участі відповідача у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого транспортного засобу (підпункт "6" пункту 3.2 статті 3 Порядку), та на те, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком.

Короткий зміст заперечень проти апеляційної скарги

08.08.2024 від Публічного акціонерного товаритсва Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що позивачем на адресу скаржника (на виконання вимог Порядку виконання зобов?язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого 26.02.2020р. на засіданні Президії МТСБУ) було 16.10.2023 (тобто на третій робочий день після отримання повідомлення про ДТП та заяви про страхове відшкодування від 12.10.2023 - дод. №7 до позовної заяви) надіслано повідомлення про подію (дод. №8 до позовної заяви), а 23.11.2023 було надіслано заяву щодо прийнятого рішення за даним страховим випадком (дод. №9 до позовної заяви).

На жоден із вищеперерахованих листів скаржник не відреагував. Жодним чином не виявив бажання щодо огляду наявних документів, пошкодженого транспортного засобу та участі у розслідуванні страхового випадку загалом.

Тому, ствердження скаржника, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого порядком, не відповідає дійсності.

14.12.2023 Позивач звернувся до скаржника із заявою (претензією) про компенсацію частини (1/2 від загального розміру відшкодування, а саме 50 453,57 грн.) виплаченого страхового відшкодування (за вих. №08-03-14/1-04/10232) з усіма необхідними та підтверджуючими розмір збитку документами. Скаржник жодним чином не відреагував на дану Заяву.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Гаврилюак О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24 - залишено без руху. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "Інтер-Поліс", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції: докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" докази сплати судового збору в сумі 4 542, 00 грн.

02.07.2024 від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" надійшло клопотання про усунення недоліків до якого долучено платіжну інструкцію №4198 від 02.07.2024 з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір в сумі 4 542,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах існуючого воєнного стану, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 64 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що 25.10.2022 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - страховик) та Публічним акціонерним товариством "Лубнимаш" (далі - страхувальник) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3317743 (далі - Поліс №АТ/3317743), предметом якого страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з VIN-кодом НОМЕР_3 ).

Наведеним Полісом №АТ/3317743 передбачено, що франшиза становить - 0, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 160 000,00 грн.

Строк дії Полісу №АТ/3317743 з 06.12.2022 по 05.12.2023.

11.10.2023 близько 10 год. 30 хв. на 169 км автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Duster, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Seat Leon, який рухався попереду в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_1 , яка в свою чергу скоїла наїзд на транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який був припаркований на узбіччі лівої сторони дороги, в наслідок чого всі автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в Полтавській області №915897.

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.11.2023 у справі №544/2517/23, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто наведеними положеннями закону встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

На підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем було долучено до позовної заяви звіт №29617 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2023, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "СЗУ Україна" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №599/21, виданий Фондом державного майна України 09.08.2021), у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,7) складає 245 944,84 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого за Полісом №АТ/3317743 транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 245 944,84 грн.

Позивачем на підставі страхового акту №ОЦВ-3Д-23-16-99647/1 від 28.11.2023, розрахунку страхового відшкодування від 17.11.2023, виконаного із врахуванням звіту №29617 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2023, виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено відшкодування узгодженого з потерпілим розміру завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів ОСОБА_1 у сумі 100 907,14 грн, що підтверджується реєстром безготівкових переказів від суб`єктів господарювання від 28.11.2023 №263 та не заперечується відповідачем.

Водночас, позивачем було виявлено, що станом на дату настання ДТП відповідальність власника/водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , також була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Інтер-Поліс" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/006808173 (надалі - Поліс №АР/006808173), а тому позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок компенсувати йому половину виплаченого власнику автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , страхового відшкодування, тобто 50 453,57 грн.

Частиною 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Тобто законодавство не встановлює заборони на укладення кількох договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з різними страховиками щодо одного і того ж транспортного засобу та той самий період.

При цьому, вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 ст. 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. а п. 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ №18 від 24.01.2005 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3470 від 01.02.2005 (який розміщений на офіційному веб-сайті МТСБУ), члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

З метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020 був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Порядок).

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01.03.2020.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та п. 17.3 ст. 17 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як вбачається з наявного у матеріалах справи витягу з бази МТСБУ, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (11.10.2023) діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, що керував транспортним засобом Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме - Поліс №АТ/3317743, виданий позивачем, та Поліс №АР/006808173, виданий відповідачем.

Предметом Полісу №АР/006808173 є страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з VIN-кодом НОМЕР_3 ).

Наведеним Полісом №АР/006808173 передбачено, що франшиза становить - 0, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 160 000,00 грн.

За приписами п. 3.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним Внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом 1961 заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Отже, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" є особами, відповідальними за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді 11.10.2023 шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" вони мають відповідати за вимогами потерпілої особи в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Згідно п. 5.2 Порядку розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 ЦК України у залежності розміру шкоди за формулою: Ск=Св/Кс-Ф, де Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку; Св - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку; Ф - розмір франшизи.

Відповідач проти позиву заперечує з підстав здійснення позивачем страхового відшкодування з порушенням положень Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ №464/2020 від 26.02.2020, оскільки за твердженнями відповідача, позивач не забезпечив Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "Інтер-Поліс" можливість взяти участь у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого транспортного засобу, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» та інші чинники.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування").

За змістом статті 988 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України "Про страхування" обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Частиною першою статті 991 Цивільного кодексу України та частиною першою статті 26 Закону України "Про страхування" передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Частиною другою статті 991 Цивільного кодексу України, і кореспондуючою їй частиною другою статті 26 Закону України "Про страхування", встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини першої статті 1188 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 25.10.2022 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (страховик) та Публічним акціонерним товариством "Лубнимаш" (страхувальник) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3317743 (надалі - Поліс №АТ/3317743), предметом якого страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з VIN-кодом НОМЕР_3 ).

Наведеним Полісом №АТ/3317743 передбачено, що франшиза становить - 0, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 160 000,00 грн.

Строк дії Полісу №АТ/3317743 з 06.12.2022 по 05.12.2023.

11.10.2023 близько 10 год. 30 хв. на 169 км автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Duster, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Seat Leon, який рухався попереду в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_1 , яка в свою чергу скоїла наїзд на транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який був припаркований на узбіччі лівої сторони дороги, в наслідок чого всі автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в Полтавській області №915897.

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.11.2023 у справі №544/2517/23, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

На підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем було долучено до позовної заяви звіт №29617 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2023, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "СЗУ Україна" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №599/21, виданий Фондом державного майна України 09.08.2021), у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,7) складає 245 944,84 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого за Полісом №АТ/3317743 транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 245 944,84 грн.

Позивачем на підставі страхового акту №ОЦВ-3Д-23-16-99647/1 від 28.11.2023, розрахунку страхового відшкодування від 17.11.2023, виконаного із врахуванням звіту №29617 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2023, виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено відшкодування узгодженого з потерпілим розміру завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів ОСОБА_1 сумі 100 907,14 грн, що підтверджується реєстром безготівкових переказів від суб`єктів господарювання від 28.11.2023 №263 та не заперечується відповідачем.

Частиною 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Тобто законодавство не встановлює заборони на укладення кількох договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з різними страховиками щодо одного і того ж транспортного засобу та той самий період.

При цьому, вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 ст. 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. а п. 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ №18 від 24.01.2005 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3470 від 01.02.2005 (який розміщений на офіційному веб-сайті МТСБУ), члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

З метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020 був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, позивачем було виявлено, що станом на дату настання ДТП відповідальність власника/водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , також була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Інтер-Поліс" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/006808173 (надалі - Поліс №АР/006808173), а тому позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок компенсувати йому половину виплаченого власнику автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_2 , страхового відшкодування, тобто 50 453,57 грн.

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01.03.2020.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та п. 17.3 ст. 17 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як вбачається з наявного у матеріалах справи витягу з бази МТСБУ, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (11.10.2023) діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, що керував транспортним засобом Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме - Поліс №АТ/3317743, виданий позивачем, та Поліс №АР/006808173, виданий відповідачем.

Відповідач у апеляційній скарзі заперчував проти заявлених позовних вимог зокрема, зазначавши про те, що позивач не забезпечив можливість участі відповідача у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого транспортного засобу (підпункт "6" пункту 3.2 статті 3 Порядку), крім того, позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого порядком.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача з огляду на наступне.

За приписами п. 3.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним Внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом 1961 заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Отже, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" є особами, відповідальними за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді 11.10.2023 шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" вони мають відповідати за вимогами потерпілої особи в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Згідно п. 5.2 Порядку розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 ЦК України у залежності розміру шкоди за формулою: Ск=Св/Кс-Ф, де Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку; Св - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку; Ф - розмір франшизи.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Суд приходить до висновку, що позивачем був дотриманий строк звернення до відповідача із відповідною заявою про здійснення страхового відшкодування, тобто позивач звернувся до відповідача з заявою в межах строку, передбаченого Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Крім того, матеріали справи містять наявний лист вих. №1690-06-02/704 від 16.10.2023, згідно якого Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" повідомляло Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" про настання спірної ДТП та пропонувало співпрацю; лист вих. №09-02-20/9434 від 23.11.2023, в якому Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" повідомляло Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" про наслідки розгляду страхової події, яка сталась 11.10.2023; заява (претензія) про виплату страхового відшкодування вих. №08-03-14/1-04/10232 від 14.12.2023 з доказами її направлення на електронну пошту Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" - , вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Колегія суддів зауважує, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 ЦК України (постанова Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17).

У постанові від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20 Верховний Суд наголосив, що висновки судів попередніх інстанцій стосовного того, що роздруківка електронного листування є неналежним та недопустимим доказом є такими, що не відповідають приписам статті 8 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг", оскільки сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Крім того, позивач сплатив на користь ОСОБА_1 (потерпілої внаслідок спірної ДТП особи) 100 907,14 грн страхового відшкодування, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (11.10.2023) діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності власника/водія автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі поліс відповідача, а тому він несе рівнозначну відповідальність разом із позивачем за спричинену потерпілій особі шкоду, суд апеляційної інтанції дійшов висновку, що на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" покладається обов`язок із відшкодування половини вартості виплаченого позивачем страхового відшкодування, тобто 50 453,57 грн, аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній станом на 11.10.2023) передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З урахуванням навних в матеріалах справи доказів одержання відповідачем заяви позивача про виплату страхового відшкодування (вих. №08-03-14/1-04/10232 від 14.12.2023) - 14.12.2023, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" зобов`язане відшкодувати половину вартості виплаченого страхового відшкодування Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" у розмірі 50 453,57 грн до 13.03.2024, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду та не свідчать про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Усі інші доводи та міркування скаржника, прийняті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 у справі №910/2259/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Інтер-Поліс".

4. Матеріали справи №910/2259/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім