УХВАЛА

05 грудня 2024 року

м. Київ

cправа № 903/335/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», скаржник)

на рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2024

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»

до Військової частини НОМЕР_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МКГ РЕЙЛ»

про стягнення 695 962,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Українська залізниця» 22.11.2024 через «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2024, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 (повний текст виготовлено 04.11.2024) у справі №903/335/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву АТ «Українська залізниця» повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 для розгляду касаційної скарги у справі №903/335/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

Ураховуючи предмет позову, доводи касаційної скарги, беручи до уваги приписи частини третьої статті 287 ГПК України, обґрунтовуючи наявність випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України АТ «Українська залізниця» у поданій касаційній скарзі з посиланням на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наразі в судах України перебуває значна кількість судових справ з подібними правовідносинами щодо стягнення з вантажоодержувачів (Військових частин) коштів нарахованих на станції призначення, а саме: справа №909/282/24 у Західному апеляційному господарському суді на суму 39 535 727,36 грн (позов залізниці задоволено у першій інстанції), справи №914/847/24 на суму 10 303 929,34 грн, №914/848/24 на суму 3 997 041,20 грн у Господарському суді Львівської області, справа №917/588/24 на суму 14 758 939,90 грн у Східному апеляційному господарському суді (позов в частині вимог Військової частини відмовлено). При цьому висновки судів за аналогічних обставин є кардинально протилежними. Справа №903/335/24 в апеляційному суді розглянута найпершою, позиція відповідачів у вищезазначених спорах є аналогічною. Крім того у випадку відмови у відкритті касаційного провадження Верховним Судом, позивач буде зобов`язаний звернутися, згідно висновків судів, з позовом про стягнення даних вимог з Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК РЕЙЛ», що на думку позивача враховуючи вимоги 46, 48, 71, 119, 125 Статуту залізниць, пунктів 6, 8, 9 Правил користування вагонами і контейнерами, пунктів 1, 2, 7, 32 Правил видачі вантажів, пунктів 5, 8, 9 Правил зберігання вантажів пункту 3 Правил складання актів та договору «Про подачу та забирання вагонів» №Л/ДН-3/21/263/мп є безпідставним, а також в подальшому створить прецедент для уникнення сплати одержувачами вантажу платежів та зборів на станції призначення, котрі сталися з їхньої вини.

Наведені скаржником і зазначені у касаційній скарзі доводи у контексті оскаржуваних судових рішень зі справи не є очевидно неприйнятними щодо наявності випадку передбаченого підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 278 ГПК України, з міркувань скаржника.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Як підставу касаційного скарги, скаржник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та зазначає, що судами допущено неправильне застосування пунктів 46, 48, 71, 119, 125 Статуту залізниць, пунктів 6, 8, 9 Правил користування вагонами і контейнерами, пунктів 1, 2, 7, 32 Правил видачі вантажів, пунктів 5, 8, 9 Правил зберігання вантажів, а також порушення приписів статей 13, 73, 74, 76, 77, 86, 236 ГПК України) при вирішенні спору щодо підставності стягнення позивачем з відповідача плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та інших платежів та зборів на станції призначення, у тому числі під час перебування вагонів на під`їзній колії відповідача без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18.09.2020 у справі №908/1795/19, від 22.06.2018 у справі №904/7535/17, від 09.03.2023 у справі №925/1456/20 щодо обов`язку вантажоодержувача сплачувати платежі та збори якщо затримка вагонів сталася з вини останнього. Також судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування пункту 3 Правил складання актів, у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №904/5743/16, постановах Верховного Суду від 14.02.2020 справі №916/834/19, від 17.06.2021 у справі №910/9286/20 (документом який засвідчує факт настання відповідної події - затримки вагонів на станції та який може бути підставою для матеріальної відповідальності, є акт загальної форми ГУ-23).

АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що наразі відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норм права статей 509, 510, 511 Цивільного кодексу України, статті 125 Статуту залізниць України у подібних правовідносинах.

Також скаржник у касаційній скарзі з посиланням пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України вказує, що під час розгляду справи апеляційним господарським та судом першої інстанції судом порушено норми процесуального справа, а саме не досліджені зібрані у справі докази.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження, ураховуючи дату виготовлення повного тексту постанови з цієї справи.

Зважаючи на зміст частини тринадцятої статті 8 та частини четвертої статті 301 ГПК України, перегляд оскаржених рішень має здійснюватися без повідомлення/виклику учасників справи у порядку письмового провадження.

Верховний Суд звертає увагу, що з 04 листопада 2023 року набрав чинності Закон України від 19.10.2023 № 3424-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи». Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №903/335/24, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 294, 301 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №903/335/24 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

2. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 21 грудня 2024 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через систему «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Верховний Суд звертає увагу, що ураховуючи введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

4. Витребувати матеріали справи №903/335/24 Господарського суду Волинської області за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МКГ РЕЙЛ» про стягнення 695 962,61 грн.

5. Копії ухвали надіслати до Господарського суду Волинської області та Північно-західного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець