РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2024Справа № 910/11032/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайз Ай Ті"

до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"

про стягнення 15 319 605,84 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА

Секретар: с/з Інна Шейгець

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайз Ай Ті" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" про стягнення 15 319 605,84 грн за договором про закупівлю товару № 188/2023-В/Т/Б від 15.11.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 188/2023-В/Т/Б від 15.11.2023 в частині своєчасної оплати 14 617 164,66 грн за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 р. відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.10.2024.

17.10.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд зменшити на 90% заявлені позивачем до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті на 26.11.2024.

У судовому засіданні 26.11.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайз Ай Ті» (постачальник) та Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» (покупець) укладено договір про закупівлю товару № 188/2023-В/Т/Б предметом якого згідно з пунктом 1.1 є постачання технічних засобів для побудови центру обробки даних (далі - товар). Постачальник зобов?язується передати покупцю товар, а покупець зобов?язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, кількість, ціна, товару, тощо, наведені в Специфікації, що є додатком № 1 до договору (далі - Специфікація).

Пунктом 1.3. договору сторони погодили, що поставка товару включає налаштування та пусконалагоджувальні роботи постачальником, його відповідними спеціалістами для функціонування товару. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб покупця 1.4. договору.

Сторонами підписано додатки до договору, які є його невід?ємною частиною, а саме: додаток № 1 - «Специфікація»; додаток № 2 - «Технічна специфікація»; додаток № 3 - «План фінансування»; додаток № 4 - «Календарний план робіт постачання та налаштування товару».

Специфікацією сторони погодили найменування товару, виробника / країна походження, та гарантійний строк товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару - 18 465 845,10 грн з ПДВ.

Позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 17 099 039, 10 грн, у тому числі: 01.12.2023 на суму 3 341 681,88 грн; 19.12.2023 на суму 506 998,56 грн; 14.02.2024 на суму 13 250 358,66 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № Vt003255 від 01.12.2023, № Vt003564 від 19.12.2023, № Vt000337 від 14.02.2024.

Крім того, 25.04.2024 позивачем надано відповідачеві послуги з установки та налаштування центра обробки даних вартість яких склала 1 366 806,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг № Vt000709 від 25.04.2024.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем у безготівковій формі. Оплата по цьому договору буде здійснюватися за рахунок бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних асигнувань. Покупець може здійснювати оплату за рахунок власного бюджету (кошти від господарської діяльності підприємства) у разі відсутності бюджетних коштів.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата здійснюється покупцем за фактом постачання товару/надання послуг протягом 20 (двадцяти) банківських днів після підписання сторонами видаткової накладної/акту наданих послуг.

Державне підприємство водних шляхів "Укрводшлях" сплатило позивачеві ТОВ «Вайз Ай Ті» 3 848 680, 44 грн за передане програмне забезпечення згідно видаткових накладних № Vt003255 від 01.12.2023 та № Vt003564 від 19.12.2023.

Решта поставленого позивачем товару та наданих послуг не сплачено відповідачем.

Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 14 617 164,66 грн.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач направив відповідачу претензію № В/2024/06/ від 25.06.2024 з вимогою погасити суму основної заборгованості в розмірі 14 617 164,66 грн.

Відповідач листом № 12-10/241 від 17.07.2024 підтвердив наявність у нього заборгованості за поставлений товар та надані послуги у сумі 14 617 164,66 грн та просив відтермінувати оплату по договору в межах строку дії договору.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого йому товару та наданих послуг, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати відповідач суду не надав, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 617 164,66 грн боргу підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 498 326,85 грн інфляційних витрат, нарахованих на заборгованість у сумі 13250358,66 грн за період з березня по липень 2024 та на заборгованість у сумі 1 366 806,00 грн за червень - липень 2024, а також 204 114,33 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість у сумі 13 250 358,66 грн за період з березня по липень 2024 та на заборгованість у сумі 1 366 806,00 грн за період з 24.05.2024 по 07.06.2024.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, а також 3% річних та встановлено, що їх розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача 16186,00 грн 3% річних та 29065,05 грн інфляційних втрат є обґрунтованими.

Відповідач просив зменшити розмір заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач заперечував щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Суд зазначає, що із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на що вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи встановлення судом їх обґрунтованість.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайз Ай Ті" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 12, код 03150102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайз Ай Ті» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44Б, офіс 4-5, код 39427231) боргу в розмірі 14 617 164 (чотирнадцять мільйонів шістсот сімнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн 66 коп., 498 326 (чотириста дев`яносто вісім тисяч триста двадцять шість) грн 85 коп. інфляційних витрат, 204 114 (двісті чотири тисячі сто чотирнадцять) грн 33 коп. 3% річних та 229 794 (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 09 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Дата складення тексту судового рішення: 03.12.2024