СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
28 листопада 2024 року м. Харків Справа №953/4958/20
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
представники учасників справи не з`явились;
розглянувши матеріали апеляційного провадження у справі №953/4958/20,
за позовом фізичної особи ОСОБА_1 ,
до 1. фізичної особи ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дімітрова Тетяна Андріївна, АДРЕСА_1 ,
про визнання недійсними договору,-
У 2020 році фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду у м. Харкові із позовом до фізичної особи ОСОБА_2 (відповідач 1), Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (відповідач 2) про:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.02.2020 року квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний»;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав (індексний номер: 51272648 від 21.02.2020 року) на квартиру АДРЕСА_2 ;
- поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 .
Також до стягнення заявлені судові витрати.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 року у справі №953/4958/20 (провадження №61-1267св23) касаційну скаргу задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21.12.2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний», третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Дімітрової Тетяни Андріївни, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію прав закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесений до юрисдикції господарського суду. Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона має право протягом десяти днів із дня отримання цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2024 року у справі №953/4958/20 (провадження №61-1267св23) заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колісниченка Артура Сергійовича про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу №953/4958/20 передано для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.
1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21.02.2020 року квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний»;
2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав (індексний номер: 51272648 від 21.02.2020 року) на квартиру АДРЕСА_2 ;
3. Поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 та визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем цієї квартири.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.09.2024 року у справі №953/4958/20 (повний текст складено 16.09.2024 року, суддя Ємельянова О.О.) у позові відмолено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2024 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Скаржник також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Від другого відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14192 від 06.11.2024 року), в якому, зокрема, викладено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного банку «Південний» (місцезнаходження: 65059, м. Одеса вул. Краснова, 6/1; ідентифікаційний код юридичної особи 20953647) судові витрати (витрати на правничу допомогу) в сумі 73000,00 гривень.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 року (повний текст складено 21.11.2024 року) апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2024 року у справі №953/4958/20 залишено без змін.

Згідно ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу;

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції у постанові від 14.11.2024 року не вирішено питання про судові витрати про які заявляв другий відповідач, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 року призначено вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» представника ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, понесену у суді апеляційної інстанції у справі №953/4958/20 до розгляду в судове засідання на 28.11.2024 року. Визнано явку представників сторін необов`язковою. Роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку.

27.11.2024 року від другого відповідача надійшла заява (вх.№15150), в якій викладено детальну інформацію щодо понесення витрат на професійну-правничу допомогу у розмірі 73000,00 грн., а також надано копії документів, зокрема договору, ордеру. Слід відзначити, що відповідні документи вже є наявними у матеріалах справи. Крім того надано копію акту №557 від 25.11.2024 року прийому-передачі виконаних робіт.

Від позивача надійшла заява (вх.№15001 від 25.11.2024 року), в якій просить:

- відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» у задоволені його заяви про винесення додаткового рішення у справі № 953/4958/20, яким здійснити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Південний» судові витрати у сумі 315407,79 грн в рахунок погашення судових витрат на професійну правничу допомогу;

- зменшити заявлені відповідачем до відшкодування заявлені суми судових витрат до 0.00 грн.

Позивач зазначає, що другим відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження понесення витрат на правничу допомогу; жодне положення наданих відповідачем договорів про надання правової допомоги не містить пунктів щодо гонорару успіху, що ним слід вважати, порядку його розрахунку та стягнення.

Позивач вказує, що заявлені другим відповідачем до відшкодування судові витрати є нерозумними, необґрунтованими, неспіввмірними та нереальними

Ухвала апеляційного суду від 21.11.2024 року була надіслана зареєстрованим учасникам справи до електронних кабінетів та отримана ними 22.11.2024 року.

До судового засідання 28.11.2024 року представники сторін не з`явились, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про ухвалення додаткової постанови у справі №917/1170/24 у даному судовому засіданні.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1-2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу представником другого відповідача зазначено, що ним в суді апеляційної інстанції понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 73000,00 грн., надано відповідні докази.

Постанова Східного апеляційного господарського суду прийнята 14.11.2024 року, повний текст складено 21.11.2024 року.

27.11.2024 року представник другого відповідача надав заяву до якої додано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 03.10.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН№1429932 від 05.11.2024 року, копія акту №557 прийому-передачі виконаних робіт від 25.11.2024 року.

Таким чином, апелянтом дотримано вимоги статті 129 ГПК України.

Згідно з ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №915/237/18, від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом апеляційної скарги у справі №953/4958/20 представником другого відповідача надано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 03.10.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН№1429932 від 05.11.2024 року, копію акту №557 прийому-передачі виконаних робіт від 25.11.2024 року.

Так, 03.10.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм», в особі заступника голови об`єднання Андебура А.І. (виконавець) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» в особі першого заступника голови правління Цимбала М.П. (далі замовник), що діє на підставі Статуту, укладено договір про надання правової допомоги б/н.

Відповідно до п.1.1. зазначеного договору замовник доручає та оплачує виконавцю виконання останнім адвокатської діяльності на його користь, передбаченої діючим законодавством України (тобто, незалежної професійної діяльності адвоката (адвокатів виконавця) щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Замовнику).

Згідно з п.3.3. договору замовник зобов`язується сплачувати гонорар виконавцю та усі понесені останнім фактичні витрати під час виконання цього договору.

Відповідно до п.4.1. гонорар є формою винагороди виконавця за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги замовнику.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що сторони погодили використовувати фіксовані ставки гонорару за фактично здійснену адвокатську діяльність на користь замовника. При цьому, загальний розмір винагороди в межах конкретної справи, визначається сумуванням ставок, перелічених в цьому пункті договору, з урахуванням фактично наданої правової допомоги (здійсненої адвокатської діяльності):

- правова консультація; ознайомлення з матеріалами справи; розробка стратегії 3000,00 грн;

- складання адвокатського запиту чи листа 2500,00 грн;

- правовий аналіз правочину 10000,00 грн;

- складання заяви чи клопотань 5000,00 грн;

- складання позовної заяви; апеляційної чи касаційної скарги; іншої скарги; відповіді на відзив 10000,00 грн;

- складання відзиву; письмових пояснень; заперечень; проекту мирової угоди, правочину чи рішення 15000,00 грн;

- участь в переговорах з третіми особами (безліміт за часом) та/або участь у процесуальних діях 10000,00 грн;

- участь в судовому засіданні (в рамках будь-якої стадії чи процесу) 1 судове засідання 8000,00 грн;

- гонорар успіху у спорах про стягнення грошових коштів на користь замовника (тобто, гонорар, який сплачується замовником у випадку досягнення позитивного результату на його користь) 5% від суми стягнення, але не менше 50000,00 грн;

- гонорар успіху в інших спорах (тобто, гонорар, який сплачується замовником у випадку досягнення позитивного результату на його користь) за домовленістю сторін, але не менше 50000,00 грн, якщо окрема домовленість не укладалася.

Відповідно до п.4.3. сторони домовились, що оплата гонорару виконавця здійснюється замовником на підставі акту приймання-передачі послуг (чи попереднього акту приймання-передачі послуг), який є відповідним рахунком на оплату та який встановлює у кожному випадку дату оплати гонорару (та/або фактичних витрат понесених виконавцем).

Сторони погодили, що гонорар успіху у випадку необхідності його погодження між сторонами зазначається у відповідному акті відповідно до п.4.3. цього договору (п.4.4. договору).

Пунктом 5.1. визначено, що даний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2028 року.

Як вбачається з матеріалів справи в межах договору про надання правничої допомоги б/н від 03.10.2024 року другому відповідачу надано правничу допомогу (послуги з адвокатської діяльності) в Східному апеляційному господарському суді, а саме: підготовлено та подано до суду відзив на апеляційну скаргу у справі №953/4958/20 та забезпечено представництво другого відповідача у судовому засіданні 14.11.2024 року.

Так, колегією суддів встановлено, що представництво інтересів Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» по справі №953/4958/20 у Східному апеляційному господарському суді здійснював адвокат Похомов Ігор Юрійович на підставі договору про надання правової допомоги від 03.10.2024 року та сформованого за цим договором ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Згідно акту №557 прийому-передачі виконаних робіт від 25.11.2024 року сторони узгодили наступні надані в суді апеляційної інстанції послуги:

- правнича допомога щодо складання відзиву 15000,00 грн;

- правнича допомога щодо участі в суді апеляційної інстанції (1 засідання) 8000,00 грн;

- гонорар успіху 50000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг складає 73000,00 грн(п.2 акту).

Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця не має.

Щодо заявленої до відшкодування суми - «гонорару успіху адвоката», суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 року №910/13071/19.

Приймаючи до уваги наведене, Східний апеляційний господарський суд, детально проаналізувши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про ухвалення додаткової постанови у справі №953/4958/20 та стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь другого відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 73000,00 грн з урахуванням гонорару успіху.

Щодо тверджень представника позивача, викладених у запереченнях, колегія суддів зазначає, що вони є необґрунтованими. Так, у прохальній частині заперечень заявник просить суд відмовити у винесенні додаткового рішення про стягнення витрат на суму 315407,79 грн, однак така сума другим відповідачем не заявлялась. Матеріалами справи спростовуються доводи позивача, зокрема, що договір між адвокатським об`єднанням та клієнтом був укладений, строк його дії не закінчився, гонорар адвоката та гонорар успіху визначено за фіксованими ставками, наявна угода про гонорар успіху, адвокатом вчинено дії на виконання такого договору, а розроблена ним стратегія по справі та вчиненні дії призвели до вирішення спору на користь клієнта.

Заперечуючи проти заявлених другим відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, позивач посилається, що вони є нерозумними, необґрунтованими, неспіввмірними та нереальними. У той час, позивач всупереч приписів ст. 76 та ст. 77 Господарського процесуального кодексу України не надає доказів у підтвердження своєї позиції та аргументованих пояснень, в чому конкретно полягає нерозумність таких витрат чи неспівмірність. Одна тільки незгода з такими витратами не свідчить про їх нерозумність чи неспівмірність у контексті даної справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про ухвалення додаткової постанови задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», (місцезнаходження: 65059, м. Одеса вул. Краснова, 6/1; ідентифікаційний код юридичної особи 20953647) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 73000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 05.12.2024 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук