ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" грудня 2024 р. Справа № 918/897/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Селівона А.О., за участю секретаря судового засідання Хролець І.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Стоун Компані"

до Приватного підприємства "Інвестрембуд"

про стягнення заборгованості.

За участю представників сторін:

від позивача: - Карзов Олексій Миколайович;

від відповідача: - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Стоун Компані" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Інвестрембуд" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 259 388, 02 грн., з яких: 196 020,00 грн. основний борг, 3 136,04 грн. інфляційні втрати, 19 625,00 грн. - 20% річних, 26 884,87 грн. - пеня, 13 721,40 грн. - 7% річних.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено розгляд справи на 07.11.2024.

Ухвалою суду від 07.11.2024 підготовче засідання було відкладено на 04.12.2024.

Представник Відповідача в судове засідання 04.12.2024 не з`явився.

Дослідивши матеріали справи № 918/897/24, суд дійшов висновку про передачу вказаної справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області, з таких підстав.

Відповідно до статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 22 Закону України ?Про судоустрій і статус суддів? місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

Статтями 27-30 ГПК України визначено правила територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ, з правового аналізу яких вбачається, що відповідні норми ГПК щодо територіальної підсудності не допускають договірної підсудності.

При цьому загальне правило визначення територіальної юрисдикції викладене у частині першій статті 27 ГПК України, відповідно до якої позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із статтею 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, частиною першою статті 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Тобто, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується частина п`ята статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії частини першої статті 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки від 24.05.2023 № 24/05-2023Щ (далі - Договір), який укладений Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Стоун Компані" та Приватним підприємством "Інвестрембуд".

В обґрунтування предмета позову (стягнення заборгованості) Позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання Відповідачами умов Договору в частині зобов`язань щодо здійснення оплати за поставлений товар у сумі 196 020,00 грн. у строки, встановлені умовами вказаного договору, також за порушення строків оплати товару Позивачем нараховано Відповідачу 3 136,04 грн. інфляційних втрат, 19 625,00грн. 20% річних, 13 721,40 грн. 7% річних та 26 884, 87 грн. пені.

Позивач, звертаючись з позовом до Господарського суду Рівненської області виходив з того, що з огляду на договірну підсудність, вказану у пункті 6.7 Договору відповідно до якого у разі не врегулювання суперечок і розбіжностей шляхом переговорів, спір підлягає вирішенню у Господарському суді за місцем знаходження позивача.

З наданих Позивачем, на вимогу суду, пояснень вбачається, що при укладенні договору та пропису вказаного пункту Договору щодо порядку та місця розгляду спорів у судовому порядку, а також під час звернення до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою Позивач керувався положеннями цивільного законодавства щодо свободи договору та обов`язковості зобов`язань, а саме: загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, пунктом 3 частини першої статті 3, статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України щодо свободи договору, а також частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд вважає вказані доводи Позивача безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, з правового аналізу статей 27-30 ГПК України вбачається, що відповідні норми ГПК щодо територіальної підсудності не передбачають договірну підсудність.

Також суд враховує, що предметом позову у даному спорі є вимога саме про стягнення грошових коштів (відшкодування вартості отриманого товару) у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору.

Однак умови укладеного між сторонами Договору не містять чіткого місця його виконання та ним (Договором) не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що при визначенні територіальної юрисдикції слід виходити з положень статті 27 ГПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позов пред`явлено до Приватного підприємства "Інвестрембуд"(44300, Сумська обл., м. Глухів, вул. Партизан Глухівщини, 23, ).

Пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини третьої статті 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Разом з тим суд наголошує на тому, що розгляд справи судом, яка йому не підсудна є безумовною підставою для скасування судового рішення прийнятого за результатами вирішення судового спору, а також може розцінюватись як перевищення повноважень, компетенції, прийняття завідомо неправосудного рішення тощо.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що місцезнаходженням Відповідача - Приватного підприємства "Інвестрембуд" є місто Глухів, Сумської області, вул. Партизан Глухівщини, 23, тому позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Стоун Компані" до Приватного підприємства "Інвестрембуд" про стягнення коштів в сумі 259 387,31 грн. не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Рівненської області. Таким чином суд вважає за необхідне дану позовну заяву передати за встановленою в законі територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області.

Керуючись статтями 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Стоун Компані" до Приватного підприємства "Інвестрембуд" про стягнення заборгованості в сумі 259 388, 02 грн. - передати на розгляд до Господарського суду Сумської області (40604, Сумська область, м. Суми, проспект Тараса Шевченка, 18/1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання в порядку, передбаченому частиною другою статті 235 ГПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.О. Селівон