ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" грудня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1344/24

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. розглянувши

заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у справі

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 73, ідентифікаційний код 43969245)

Без виклику учасників справи

УСТАНОВИЛА:

1. Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 11.07.2024, зокрема: відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» (далі ТОВ «Ексон ОІЛ», боржник); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ); введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича (свідоцтво № 130 від 04.02.2013) та вирішено інші процесуальні питання у справі.

02.12.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» до суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі ПАТ «Укрнафта», кредитор) із заявою (вх. № 4203) про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на рухоме майно із забороною його відчуження у справі про банкрутство № 911/1344/24.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється КУзПБ, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

Згідно із ч. 1 ст. 40 КУзПБ господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

КУзПБ як спеціальним законом визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так і за ініціативою суду. Разом із тим загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст. 136 ГПК України. Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173.

Положення ст.ст. 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст. 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство, попередження їх можливого порушення в майбутньому, а також забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення та попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У свою чергу, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії тощо.

Водночас обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (подібна за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 903/69/18).

Разом із цим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.04.2024 у справі № 916/4659/23).

Так, в обґрунтування своєї заяви ПАТ «Укрнафта» зазначає, що за наслідками проведення інвентаризації активів боржника станом на 28.08.2024, його керівником підтверджено наявність на праві власності боржника рухомого майна, а саме: Бензин А-92 в кількості 51 714,50 тис.літрів; Бензин А-92 в кількості 65 266,71 тис.літрів; Дизельне паливо в кількості 39 345,21 тис.літрів. яке знаходиться на усіх автомобільних заправних станціях (АЗС) мережі «АВІАС» за адресами: м. Київ, проспект Броварський, 53; м. Київ, вул. Саратовська, 63; м. Київ, вул. Хоткевича гната, 39; м. Київ, вул. Теліги Олени, 61-а; м. Київ, вул. Кільцева дорога, 12; та в інших місцях для зберігання бензину та дизельного палива. Під час проведення аналізу фінансово-господарської діяльності та інвентаризації майна встановлено, що ТОВ «Ексон ОІЛ» продовжує здійснювати господарську діяльність, в тому числі реалізацію палива, через що є обґрунтовані ризики відчуження зазначеного рухомого майна без фактичного надходження грошових коштів на рахунки боржника. Вважає, що через наявність можливості відчуження майна боржника поза межами справи про банкрутство, з метою забезпечення збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів у даній справі, на підставі ч. 14 ст. 39, ч. 1 ст. 40 КУзПБ є обґрунтовані підстави для накладення арешту на все рухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Ексон ОІЛ» із забороною його відчуження.

Обставини щодо реалізації зазначеного майна підтверджуються відповіддю ТОВ «Ексон ОІЛ» від 05.09.2024 № 05/09-1 в якій зазначено, що боржник продовжує здійснювати свою господарську діяльність, яка полягає у роздрібній торгівлі рідким паливом та подібними продуктами на орендованих автозаправних станціях, які знаходяться на території м. Києва. Також зазначає перелік обов`язкових платежів, які потрібно здійснювати боржнику, зокрема: заробітна плата, податки, оренда АЗС (у т.ч. комунальні) та інше.

Під час розгляду заяви про забезпечення вимоги кредиторів судом береться до уваги:

відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ТОВ «Ексон ОІЛ» є: «Роздрібна торгівля пальним», код КВЕД: 47.30;

результати інвентаризації активів та зобов`язань ТОВ «Ексон ОІЛ» відповідно до яких в останнього наявні інші активи (дебіторська заборгованість), за рахунок, яких можуть бути погашені кредиторські вимоги кредиторів, визнані судом;

загальна поведінка боржника у процедурі розпорядження майном;

дати інвентаризації (23.08.2024), відповідь боржника (05.09.2024) та дата звернення кредитора із відповідною заявою до суду (02.12.2024);

відсутність інших обставин та доказів на їх підтвердження, на підставі яких можливо було б встановити, що боржником вчиняються дії, які призведуть до погіршення стану належного ТОВ «Ексон ОІЛ» майна чи зниження його вартості.

Отже, у разі накладення арешту на матеріальні цінності боржника (паливо), які необхідні ТОВ «Ексон ОІЛ», реалізація якого є основним видом його економічної діяльності, наслідком вжиття таких заходів може бути повне припинення господарської діяльності боржника. Більше того, накладення такого арешту, може призвести до утворення заборгованості щодо поточних вимог кредиторів, на які дія мораторію, у відповідності до ч. 5 ст. 41 КУзПБ не розповсюджується (зокрема виплата заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування).

З огляду на викладене та ураховуючи те, що кредитором не наведено обставин та не надано доказів, які б вказували на необхідність вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у зазначений ним спосіб та те, що обраний ним спосіб є доцільнім, адекватним та співмірним, суд дійшов висновку що заява ПАТ «Укрнафта» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12-13, 73-74, 137, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 40-41 КУзПБ, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 02.12.2024 (вх. № 4203) про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на рухоме майно із забороною його відчуження у справі про банкрутство № 911/1344/24 відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КУзПБ ухвала набрала законної сили 04.12.2024 та згідно з ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 04.12.2024.