ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4238/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали

справи № 916/4238/24

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

про стягнення 9 286, 91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача 9 286, 91 грн., витрат на виплату середньої заробітної плати, а також суму судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не відшкодував позивачу витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку за період перебування військовозобов`язаного працівника ОСОБА_1 на навчальних зборах. Свою позицію обґрунтовує приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Інструкцією «Про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 12.03.2007 № 80 (далі - Інструкція).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4238/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 27.09.2024 була надіслана позивачу до його електронного кабінету 28.09.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа вих.№ 916/4238/24/68065/24 від 29.09.2024 та його представнику ОСОБА_2 (довідка № 916/4238/24/68066/24 від 29.09.2024).

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 27.09.2024 була також надіслана відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа вих. № 916/4238/24/59607/24 від 30.09.24.

25.10.2024 на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 38869/24), згідно якого відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити в його задоволенні.

В обгрунтування відзиву відповідач посилається на те, що виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за період зборів здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України, втім роботодавець ОСОБА_1 мав право на отримання відповідного відшкодування у межах наявного бюджетного періоду (впродовж 2021 року), однак останній закінчився, відтак роботодавець втратив право на відшкодування; на те, що Південним територіальним управлінням обслуговування мереж не дотримано вимог Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, в частині оформлення відомостей на виплату середньої заробітної плати, як то підписання відомостей бухгалтером або керівником підприємства, натомість представлена Позивачем відомість підписана начальником Департаменту обліку та розрахунків по заробітній платі та операцій в регіонах, відомості включають нарахування 22% ЄСВ, натомість Інструкція не передбачає зазначення відповідних відомостей, відсутня проставлена печатка підприємства. Відтак, за відсутності дотримання вимог Інструкції у відповідача відсутні правові підстави для врахування наданих відомостей та проведення виплат; те, що роботодавцем ОСОБА_1 є Південне територіальне управління обслуговування мереж, відтак стягнення має відбуватись на користь останнього, а не на користь ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО".

04.11.2024 на адресу суду від ПрАТ «НЕК «Укренерго» надійшла відповідь на відзив (вх. № 39719/24), в якій позивач вважає необгрунтованими доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, просить суд задовільнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відповіді на відзив ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснено перевірку відповідності представлених документів вимогам вищезгаданої Інструкції та не надано відмову у здійснені виплати на підставі цього; те, що Південне територіальне управління обслуговування мереж не є самостійною юридичною особою, а є одним із структурних підрозділів ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО", тобто роботодавцем для ОСОБА_1 є саме позивач, який і здійснює нарахування та виплату заробітної плати.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.09.2021 року ПрАТ «НЕК "УКРЕНЕРГО" видано наказ № 116-к/01-8, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із отриманням повідомлення військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2021 р. № 1984, 1984/1 про залучення військовозобов`язаних до навчальних зборів, на підставі пункту 47 постанови КМУ від 07 грудня 2016 р. № 921, ОСОБА_1 (таб. № НОМЕР_2 ) - електрослюсаря з ремонту устаткування розподільних пристроїв 6 розряду електростанції 220 кВ «Центроліт» відділу експлуатації підстанцій Одеського регіонального центру обслуговування мережі Південного територіального управління обслуговування мережі Дирекції експлуатації та розвитку мережі з 29.09.2021 р. по 13.10.2021 р. увільнено від роботи на час проходження навчальних зборів у Збройних Силах України із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час зборів.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.10.2021 № 21111 за підписом військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 . Осадчого солдат ОСОБА_1 перебував на 15 денних навчальних зборах з підготовки резервістів оперативного резерву першої черги та військовозобов`язаних у ВЧ НОМЕР_3 в період з 29.09.2021 - 13.10.2021.

09.05.2024 року ПрАТ «НЕК "УКРЕНЕРГО" складено до ІНФОРМАЦІЯ_3 лист № 04-17-2-5-45 про відшкодування витрат на навчальні збори, в якому посилався на повторне надсилання листа, зазначивши, що на підставі повідомлення військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2021 р. № 1984, 1984/1 та наказу ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" від 29.09.2021 р. № 116-к/01-8 ОСОБА_1 , як працівника підприємства (Південного територіального управління обслуговування мережі) направлено на навчальні збори.

При цьому, у зазначеному листі, позивач з посиланням на приписи ч. 13 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних і резервістів від 23.11.2006 р. № 1644, Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних і резервістів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 р. № 80, просив компенсувати підприємству витрати на виплату середньої заробітної плати, оскільки згідно із розрахунком середня зарплата ОСОБА_1 за місяць 15 224,44 грн, період перебування на зборах впродовж 29.09.2021 р. 13.10.2021 р., таким чином, сума витрат яка підлягає відшкодуванню за період перебування на зборах (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) 9 286,91грн. ( 7612,22грн та 1674,69 грн - ЄСВ 22%).

Додатком зазначено рахунок на компенсацію витрат.

Вищевказаний лист підписано начальником Департаменту обліку розрахунків по заробітній платі та операцій в регіонах - ОСОБА_3 ..

Відповідно до рахунку на компенсацію витрат від 2021 р. роботодавцем є Південне ТУОМ ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО", платником - ІНФОРМАЦІЯ_5 , підставою для сплати - наказ від 29.09.2021 р. № 116-к/01-8; до сплати - 9286,91грн, з яких 7612,22 грн. - відшкодування середнього заробітку за період навчальних зборів ОСОБА_1 з 29.09.2021 р. 13.10.2021 р.; 11 робочих днів, 5-денний робочий тиждень; 692,03 грн день/ та 1674,69 грн - нарахування 22%.

Згідно довідки про середній заробіток військовозобов`язаного ОСОБА_1 , останньому впродовж липня 2021 року нараховано 15301,67грн - заробітної плати (22 фактично відпрацьованих робочих днів), впродовж серпня 2021 року нараховано - 14455,19грн. (21 фактично відпрацьованих робочих днів), розмір внеску, що нараховує роботодавець на суму заробітної плати становить 22%. Середньоденний заробіток складає 692,02 грн. Зазначена довідка підписана начальником Центру розрахунку та обліку заробітної плати ОСОБА_4 та містить посилання на те, що керуючись статтею 58-1 ГК України та пунктом 3.5 Статуту ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" здійснює діяльність без застосування печатки.

Відповідно до залишених АТ УКРПОШТОЮ на описі вкладення у цінний лист відмітках, вищезазначений лист, рахунок на компенсацію, довідку про середній заробіток, копію наказу про увільнення від роботи разом із довідкою про перебування на військових зборах ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 15.05.2024 р.

Відповідно до розрахункового листа ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" за вересень 2021 р. (підрозділ організації Дирекція експлуатації та розвитку мережі, Південне територіальне управління обслуговування мережі) ОСОБА_1 за поточний місяць нараховано 20752,52 грн.

Відповіді на лист позивача відповідачем не надіслано, заборогованість залишена без сплати, що і стало підставою для звернення ПрАТ «НЕК "УКРЕНЕРГО" до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 9 286, 91 грн., в якості підстав, зазначаючи, що на підставі повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 Про навчання резервістів оперативного резерву першої черги та військовозобов`язаних на навчальні збори та наказу ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" працівника позивача направлено на навчальні збори з 29.09.2021 р. по 13.10.2021 р., у той же час, приписи законодавства України передбачають, що підприємство продовжує здійснювати виплати призваним на збори резервістам з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особою, на яку покладено зобов`язання із здійснення відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаним і резервістам призваним на збори, не здійснено відповідної компенсації по виплаті середньої заробітної плати працівника ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО".

За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічне положення міститься у ст. 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ч.ч. 1 та 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України зазначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України Про військовий обов`язок і військову службу і Про альтернативну (невійськову) службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно із приписами п. 1 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними у розумінні ст. 1 наведеного Закону є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Згідно ч.ч. 4, 9, 11, 13 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час призову працівників позивача) час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору.

За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 р. № 1644 Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам (у редакції, чинній на час призову працівників позивача) виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, виходячи із заробітку за два останні місяці.

Згідно із пунктами 7 та 8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 р. № 80 (Інструкція) (у редакції, чинній на час призову працівників позивача), за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами (пункт 11). Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) (пункт 12).

Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів (пункт 13).

За умовами п. 4.7 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України від 11.11.2009 р. № 560 (у редакції, чинній на час призову працівників позивача), обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_6 ) зобов`язані організувати: сповіщення і виклик за повістками у військові комісаріати заздалегідь відібраних для проходження навчальних зборів військовозобов`язаних для уточнення даних військового обліку; складання на військовозобов`язаних, що призиваються на навчальні збори, списків та видання наказу про проведення навчальних зборів; відпрацювання заявки на кошти, необхідні для організації проведення навчальних зборів, та своєчасне її подання до фінансових підрозділів; після закінчення навчальних зборів: відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку.

Поряд із наведеним, п. 4.8 зазначеної Інструкції передбачає, що районні (міські) військові комісаріати відповідають за достовірність наданих відомостей про фактичний час перебування на навчальних зборах та внесення записів у документи військового обліку про проходження навчальних зборів, про зміну військово-облікових спеціальностей.

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. № 389, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Поряд із наведеним Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку від 30.03.2021 року № 1357-IX до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, зокрема, статті 20, внесено зміни та слова військових комісаріатах замінено словами територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, відповідальною за відшкодування витрат на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори, середньої заробітної плати.

В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідає за достовірність наданих відомостей про фактичний час перебування осіб на навчальних зборах.

Відповідно до дослідженої судом довідки від 18.10.2021 р. № 2111 за підписом військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_8 , солдат ОСОБА_1 перебував на 15 денних навчальних зборах з підготовки резервістів оперативного резерву першої черги та військовозобов`язаних у В/Ч НОМЕР_3 в період з 29.09.2021 р. по 13.10.2021 р.

Разом з тим, суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 не ставиться під сумнів факт видачі районним військовим комісаріатом відповідної довідки, так само, відповідачем не представлено доказів на спростування вказаних у довідці відомостей, відтак суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 перебував на 15 денних зборах з підготовки резервістів та військовозобов`язаних впродовж 29.09.2021 р. 13.10.2021 р.

Як вбачається з матеріалів справи, роботодавцем ОСОБА_1 є ПрАТ «НЕК "УКРЕНЕРГО". При цьому, Південне територіальне управління обслуговування мереж є його структурним підрозділом, що вбачається з наказу ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" від 29.09.2021 р. № 116-к/01-8, за яким ОСОБА_1 впродовж 29.09.2021 р. 13.10.2021 р. увільнено від роботи на час проходження навчальних зборів у Збройних Силах України із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «НЕК "УКРЕНЕРГО" зверталось до ІНФОРМАЦІЯ_3 з листами та відповідними документами стосовно відшкодування середнього заробітку військовозобов`язаного, призваного на збори.

Приписами статті 58-1 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим (частина 1). Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом (частина 2). Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків (частина 3).

Приймаючи до уваги те, що законодавство України це взаємопов`язана та упорядкована система нормативно-правових актів України і чинних міжнародних договорів, яке структурується від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили, враховуючи те, що Господарський кодекс України є актом вищої юридичної сили (закон, прийнятий Верховною Радою України), відносно Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам (яка затверджена наказом Міністерства оборони України), господарський суд доходить до висновку, що відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної.

Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, а також враховуючи те, що юридична особа приватного права має право організовувати власну структуру у будь-який не заборонений законом спосіб, який не завжди передбачає посаду із назвою бухгалтер, довідка за підписом начальника Департаменту обліку розрахунків по заробітній платі та операцій в регіонах визнається судом належним доказом, на підставі якого підлягає здійсненню відшкодування середнього заробітку військовозобов`язаного, призваного на збори.

Так само, як і зазначення у відповідній довідці розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не вважається судом недотримання приписів профільного законодавства, адже в даному випадку заявником здійснено конкретизацію заявленої до відшкодування суми.

Судом встановлено, що позивач виконав вимоги вищенаведених норм щодо надання відповідних документів на відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою військовозобов`язаному працівнику ОСОБА_1 середньої заробітної плати за період його знаходження на навчальних зборах з 29.09.2021 - 13.10.2021 на суму 9 286, 91 грн. Однак відшкодування цих витрат не відбулось.

Щодо заперечень відповідача про те, що позивач мав право на відшкодування витрат у бюджетний період, який закінчився 31.12.2021, суд зазначає, що законодавством не передбачено, що право на відшкодування вказаних витрат припиняється із закінченням бюджетного періоду.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів не може виправдовувати бездіяльність з невиконання зобов`язання, передбаченого Законом; відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Наведені висновки щодо застосування норм права, які регулюють спірні правоввідносини, викладені в постанові КГС ВС від 22.05.2018 у справі № 908/3349/16, в постанові ВГСУ від 16.11.2017 у справі № 908/3502/16. Суд враховує їх відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог та наявності підстав для іх задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача 9 286,91 грн. - витрат, пов`язаних з виплатою середньої заробітної плати військовозобов`язаному працівнику ОСОБА_1 , призваному на навчальні збори з 29.09.2021 - 13.10.2021.

Приписами частини 3 статті 4 Законом України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, Код ) 9 286 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 91 коп. заборгованості та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)грн. 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко