СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Харків Справа № 917/1111/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Ламановій А.В.

за участю:

позивача - Гончарова А.С., довіреність від 26.12.2023 року №10-73/34416;

відповідача Біленко Н.О., довіреність від 22.11.2024 року;

третьої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Баранової В.І. (вх. №2396П/1-18)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі №917/1111/22, постановлену в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Мацко О.С.), повний текст якої складено 08.10.2024 року

за позовною заявою Акціонерного товариства Полтаваобленерго, м. Полтава,

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ, Полтавська обл., м. Кременчук

про зобов`язання провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі №917/1111/22 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про визнання наказу від 18.01.2024р. таким, що не підлягає виконанню у справі 917/1111/22 задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню наказ від 18.01.2024р., виданий господарським судом Полтавської області на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023р.

Представник Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвокат Баранова В.І. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Станом на час ухвалення судового акту про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню наказ суду у справі № 917/1111/22 не виконаний.

Сутність процедури визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, полягає у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Посилається на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09.09.2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09.06.2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, від 09.02.2023 року у справі № 824/85/21.

З наказу господарського суду Полтавської області від 24.01.2024 року у справі №917/1111/22 слідує, що для виконання судового рішення боржнику необхідно провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року за період з 25.04.2022 року до 01.07.2022 року включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати.

Тобто, виданий 24.01.2024 року наказ на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року, яка набрала законної сили 14.09.2023 року, відповідає вимогам частини 5 статті 327 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2024 року апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Баранової В.І. на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі №917/1111/22 залишено без руху; останню зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

24.10.2024 року на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків (вх.№13620), з додатками, на виконання вимог ухвали суду від 14.10.2024 року, яку разом з додатками долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Баранової В.І. на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі № 917/1111/22; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; беручи до уваги існуючі обставини небезпеки, спричинені збройною агресією проти України, з метою забезпечення утримання учасників судового процесу від небезпеки, спричиненої триваючою збройною агресією проти України, дотримання захисту життя і здоров`я відвідувачів і працівників суду та з урахуванням заходів, встановлених особливим режимом роботи Східного апеляційного господарського суду під час дії воєнного стану, призначено справу до розгляду на "04" грудня 2024 року о 15:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд; витребувано з господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1111/22; вчинено інші процесуальні дії.

04.11.2024 року на адресу суду з господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/1111/22 (вх.№14054).

06.11.2024 року на адресу суду від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях Біленко Н.О. надійшла заява (вх.№14212) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку долучено до матеріалів справи, в якій остання просила надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 04.12.2024 року о 15:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку EasyCon.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 року, зокрема, задоволено заяву представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях Біленко Н.О.; судове засідання у справі, призначене на "04" грудня 2024 року о 15:00 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132, ухвалено провести за участю представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях Біленко Н.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника; вчинено інші процесуальні дії.

08.11.2024 року на адресу суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14370), який долучено до матеріалів справи, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що позовні вимоги у справі № 917/1111/22 є вимогою про визнання відсутності права відповідача нараховувати орендну плату, що є превентивним способом захисту, а тому постанова Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2024 року не належить до судового рішення, що підлягає виконанню у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

13.11.2024 року на адресу суду від представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Гончарової А.С. надійшло клопотання (вх.№14551) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яке долучено до матеріалів справи, в якому остання просила надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 04.12.2024 року о 15:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку EasyCon.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 року, зокрема, задоволено клопотання представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Гончарової А.С.; судове засідання у справі, призначене на "04" грудня 2024 року о 15:00 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132, ухвалено провести за участю представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Гончарову А.С., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника; вчинено інші процесуальні дії.

У судовому засіданні 04.12.2024 року представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити; представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за його відсутності.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 28.10.2024 року надіслано АТ Полтаваобленерго, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та ТОВ Кременчуцька ТЕЦ до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб сайті Східного апеляційного господарського суду веб порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду апеляційної інстанції від 28.10.2024 року, від 08.11.2024 року та від 14.11.2024 року були у встановленому порядку внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню та вчинення інших дій, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, беручи до уваги існуючі обставини небезпеки, спричинені збройною агресією проти України, з метою забезпечення утримання учасників судового процесу від небезпеки, спричиненої триваючою збройною агресією проти України, дотримання захисту життя і здоров`я відвідувачів і працівників суду та з урахуванням заходів, встановлених особливим режимом роботи Східного апеляційного господарського суду під час дії воєнного стану, розгляд апеляційної скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

АТ Полтаваобленерго звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про звільнення АТ "Полтаваобленерго" від внесення орендної плати по договору оренди державного майна №1056 від 22.09.1999 року (в ред. договору про внесення змін від 13.09.2019 року №5) з 25 квітня 2022 року до 01.07.2022 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.03.2023 року у справі, яке мотивоване, між іншим, обранням позивачем неефективного способу захисту своїх прав, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року рішення господарського суду Полтавської області від 02.03.2023 року у справі скасовано; прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року за період з 25.04.2022 року до 01.07.2022 року включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати.

Постанова набрала законної сили з дня її прийняття.

Ухвалою Верховного Суду від 14.11.2023 року касаційне провадження у справі закрито.

Після повернення справи з господарського суду апеляційної інстанції, 18.01.2024 року господарським судом Полтавської області виданий наказ на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року, яким зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року за період з 25.04.2022 року до 01.07.2022 року включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати. Наказ видано представнику стягувача.

Боржник - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернувся до господарського суду Полтавської області з відповідною заявою, в якій просило визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки він виданий судом помилково, за відсутності на те підстав.

08.10.2024 року господарським судом Полтавської області постановлено оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Так, за матеріалами справи, наказ господарським судом Полтавської області від 02.03.2023 року у справі видано на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції, спростовуючи висновки суду першої інстанції та задовольняючи позов, проаналізувавши правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові у справі №922/2344/22 від 09.08.2023 року; у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10. 2018 року у справі № 529/613/17-ц та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц), дійшов до висновку:

"За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999, за період з 25.04.2022 до 01.07.2022 включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати, є вимогою про визнання відсутності права відповідача нараховувати орендну плату та відсутності обов`язку позивача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виникне внаслідок нарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивача від юридичної невизначеності у спірних правовідносинах.".

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності, коли відповідне судове рішення має забезпечити, щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про право одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі №274/7378/20, від 28.07.2022 року у справі №922/1995/17).

Вказаний висновок підтверджено і в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 року у даній справі, якою відмовлено у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про роз`яснення постанови від 14.09.2023 року.

Так, у заяві, яка була подана до апеляційного господарського суду після видачі господарським судом Полтавської області судового наказу, відділення Фонду просило роз`яснити, який саме розмір становлять фактичні витрати АТ "Полтаваобленерго" на внесення орендної плати, від яких останнє підлягає звільненню на підставі перерахунку розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна , що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року за період з 25.04.2022 року по 01.07.2022 року.

Відмовляючи в роз`ясненні судового рішення (постанови), Східний апеляційний господарський суд, зокрема, зазначив на те, що вимога позивача про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року, за період з 25.04.2022 року до 01.07.2022 року включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати, є вимогою про визнання відсутності права відповідача нараховувати орендну плату та відсутності обов`язку позивача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виникне внаслідок нарахування та, що така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивача від юридичної невизначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, у вказаній ухвалі судом зазначено на те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року у справі №917/1111/22 не належить до судового рішення, що підлягає виконанню у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

А тому, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що вказане свідчить про те, що господарським судом Полтавської області спірний наказ видано помилково, на примусове виконання судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, що є підставою для визнання даного наказу таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст.328 ГПК України, де, зокрема, вказано на те, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати його таким, що не підлягає виконанню, якщо його було видано помилково, або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аргументи апелянта на те, що станом на час ухвалення судового акту про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню наказ суду у справі № 917/1111/22 не виконаний; сутність процедури визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, як зазначає апелянт, полягає у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа; з наказу господарського суду Полтавської області від 24.01.2024 року у справі №917/1111/22 слідує, що для виконання судового рішення боржнику необхідно провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1056 від 22.09.1999 року за період з 25.04.2022 року до 01.07.2022 року включно, шляхом звільнення від фактичних витрат на внесення орендної плати, тобто, виданий 24.01.2024 року наказ на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року, яка набрала законної сили 14.09.2023 року, на думку апелянта, відповідає вимогам частини 5 статті 327 ГПК України, не приймаються, з огляду на таке.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц, де, зокрема, вказано на те, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником). Водночас Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

З матеріалів справи слідує, що вимога позивача є вимогою про визнання відсутності права відповідача нараховувати орендну плату, що є превентивним, тобто попереджуючим способом захисту.

При цьому, визнання відсутності права (пункт 1 частина 2 статті 16 ЦК України) не тотожне поняттю "примусове виконання обов`язку в натурі" (пункт 5 частина 2 статті 16 ЦК України), це два окремі самостійні способи захисту права чи інтересу.

А тому, постанова Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2024 року у справі не належить до судового рішення, що підлягає виконанню у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Посилання апелянта на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09.09.2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09.06.2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, від 09.02.2023 року у справі № 824/85/21, де, зокрема, вказано на те, що сутність процедури визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, не приймаються, з огляду на таке.

Так, у справі №520/1466/14-ц заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню мотивована наявністю помилки у написанні дати винесення рішення, на підставі якого видано виконавчі листи, а також на підставі того, що виконавчі листи були пред`явлені до виконання після спливу строку для пред`явлення їх до виконання, що є безумовною підставою для визнання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; у справі № 824/67/20 заява обґрунтована тим, що між сторонами існували різні спори щодо виконання одного і того ж контракту; у справі №2-118/2001 заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню обґрунтована пропуском стягувачом строку пред`явлення виконавчого документа, а також з тих підстав, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі; у справі № 824/85/21 предметом судового розгляду є визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 року №910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 року № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16. При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п. 60 постанови від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п. 6.30 постанови від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року у справі № 910/5394/15-г.

Таким чином, правовідносини у справах, на які посилається апелянт та обставини вказаних справ № 520/1466/14-ц, № 824/67/20, №2-118/2001, №824/85/21, не є подібними до правовідносин у справі №917/1111/22, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах, відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах.

Отже, висновки місцевого господарського суду відповідають принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 269, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Полтаваобленерго адвоката Баранової В.І. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.10.2024 року у справі №917/1111/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.12.2024 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов