ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Справа № 915/997/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Могили А.С.

за участі представників учасників справи:

представник позивача - Жигадло І.Ю.

представник відповідача - Оніщенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116

електронна пошта:

представник позивача: Бернацька Олена Володимирівна

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних Сил України

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

про: стягнення 1 558 208.82 грн.,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 20.08.2024 (вх.№10009/24 від 20.08.2024) в якій просить суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованості в розмірі 1 558 208,82 грн. з якої:

- 1 452 096,07 грн. - основний борг;

- 87 006,74 грн. - пеня;

- 8 926,82 грн. - 3% річних;

- 10 179,19 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання природного газу № 13-4390/23-БО-Т від 28.09.2023 в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.08.2024, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23.09.2024 об 11:20

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2024 заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 29.08.2024 (вх. № 10364/24 від 29.08.2024) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про участь у судовому засіданні 23.09.2024 об 11:20 в режимі відеоконференції - задоволено.

09.09.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 07.09.2024 (вх. № 10721/24) в якому просить суд в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 87 006, 74 грн. відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем в позовній заяві не вказано, що між сторонами 14.12.2023 було укладено додаткову угоду № 2 до Договору постачання природного газу від 28.09.2023 № 13-4390/23-БО-Т, якою приведено у відповідність обсяг природного газу, що постачається, зокрема визначено, що в вересні 2023 року поставлено 11,43990 тис.куб.м, в листопаді 2023 - 96,31698 тис.куб.м., в грудні 2023 149,40000 тис.куб.м., що в загальному сягає 257,15688 тис.куб.м. Крім того, сторонами зменшено й відповідно загальну суму Договору, яка в редакції додаткової угоди № 2 від 14.12.2023 складала 4 256 945,99 грн.

Відповідач наголошує, що як вбачається з наданого постачальником рахунку-фактури №13-4390/23-БО-Т/12/3 від 22.12.2023 обсяг споживання за грудень 2023 року склав 149,40000 тис.куб.м. на суму 2 473 150,74 грн. та був повністю сплачений, підтвердженням чого є платіжне доручення № 691 від 22.12.2023.

Відповідач звертає увагу суду на статус відповідача як бюджетної установи, яка фінансуються за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, який в умовах сьогоднішніх реалій несе надмірне фінансове навантаження. Наголошує на тому, що покладення на державний бюджет Міністерства оборони додаткових витрат у вигляді пені є неоправданою мірою.

12.09.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив, сформовану в системі «Електронний суд» 11.09.2024 (вх. № 10901/24) в якій просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування зазначає, що розрахунок за спожитий природний газ в період жовтня 2023-листопада 2023 року відображено в розрахунку суми основного боргу станом на 31.03.2024 та розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань станом на 30.04.2024, що наявні в матеріалах справи. Непогашеним періодом залишився грудень 2023 на суму 1 452 096,07 грн.

Позивач зазначає, що збитковість відповідача, його бюджетне фінансування не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2024 о 10:00

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 12.11.2024 о 14:00

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2024 клопотання, сформоване в системі "Електронний суд" 23.10.2024 (вх. № 12861/24 від 23.10.2024) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про участь у судовому засіданні 12.11.2024 о 14:00 в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.11.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 18.11.2024 о 13:30

18.11.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, сформовану в системі «Електронний суд» 18.11.2024 (вх. № 14333/24) в якій просить суд надати можливість участі у судовому засіданні по справі № 915/997/24, що призначено на 18.11.2024 о 13:30 іншому представнику позивача.

18.11.2024 на адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 18.11.2024 (вх. № 14358/24) в якій зазначає, що 07.09.2024 представником відповідача через підсистему "Електронний суд" було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача спирається на пункти додаткової угоди № 2 від 14.12.2023, при цьому під час загрузки скан-копії додаткової угоди, через збій в системі, сталась помилка та не підгрузилась додаткова угода.

У судовому засіданні 18.11.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

28.09.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (споживач) укладено договір № 13-4390/23-БО-Т постачання природного газу.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

У подальшому між споживачем та постачальником укладено 2 додаткові угоди, а саме: Додаткову угоду № 1 від 28.09.2023 до договору № 13-4390/23-БО-Т від 28.09.2023 постачання природного газу та Додаткову угоду № 2 від 14.12.2023 до договору постачання природного газу № 13-4390/23-БО-Т від 28.09.2023.

Додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідно до п. 13.1 договору даний договір набирає чинності з дати підписання і діє в частині поставки газу з 01 жовтня до 31 грудня 2023 року (включно), а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до п. 13.3 договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.4 та 13.5 цього договору.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (далі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ),а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.

Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 14.12.2023) постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) в кількості 257, 15688 тис. куб. метрів у тому числі по місяцях (далі також - розрахункові періоди) (тис. куб. м.):

Розрахунковий періодЗамовлений обсяг тис. куб. м.
Жовтень 202311, 43990
Листопад 202396, 31698
Грудень 2023149, 40000
ВСЬОГО257, 15688
Відповідно до п. 2.1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 14.12.2023) загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору.»

Відповідно до п. 2.4 договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

В будь-якому випадку, обсяг, визначний в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідного до пункту 3.5 цього договору вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Відповідно до п. 3.5 договору приймання-передачі газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

Ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 13 658, 33 грн.;

крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %,

ціна природного газу за 1000 куб. м. з ПДВ - 16 390, 00 грн.;

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124, 16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1, 10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136, 576 грн., крім того ПДВ 20 % - 27, 315 грн., всього з ПДВ - 163, 89 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553, 89 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 14.12.2023) загальна вартість цього договору становить 3 547 454, 99 грн. крім того ПДВ - 709 491, 00 грн. разом з ПДВ -

Відповідно до п. 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

-70 % вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору.

Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати споживачем 100 % вартості природного газу, замовленого за попередній розрахунковий період, та 100 % оплати вартості фактичного переданого природного газу у попередні розрахункові періоди.

Відповідно до п. п. 4 п. 6.3 договору постачальник має право отримати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. п. 1 п. 6.4 договору постачальник зобов`язаний виконувати умови цього договору.

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На виконання вимог договору ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) передав, а ІНФОРМАЦІЯ_3 (споживач) прийняв природний газ на загальну суму 5 709 042, 06 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2023 року від 14.11.2023 на суму 189 374, 82 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу за листопад 2023 року від 11.12.2023 на суму1 594 420, 43грн.;

- акт приймання-передачі природного газу за грудень 2023 року від 12.01.2024 на суму 3 925 246, 81 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за поставлений позивачем природний газ в розмірі 4 256 945, 99 грн., що підтверджується інформацією про надходження коштів на рахунки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» за період з 28.09.2023 по 15.04.2024.

Позивач у позовній заяві зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 1 452 096, 07 грн.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами спору виникли правовідносини з приводу поставки товару (природного газу) на підставі укладеного договору постачання природного газу.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 693 ЦК України, у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Відповідачем не оплачено 1 452 096, 07 грн. вартість одержаного природного газу за грудень 2023 року, яка є правомірно заявленою до стягнення та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних втрат в розмірі 10 179, 19 грн. за період з березня 2024 року по квітень 2024 року та 3 % річних за період з 16.02.2024 по 30.04.2024 в розмірі 8 926, 82 грн. суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Інфляційні нарахування на суму боргу не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Стаття 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати.

Перевіривши розрахунки збитків від інфляції та 3% річних суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та арифметично вірними.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного Кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"..

Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 87 006, 74 грн. за період з 16.02.2024 по 30.04.2024. Судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені арифметично правильно та відповідно до умов договору.

Відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені. В обґрунтування клопотання зазначає, що закупівля природного газу Миколаївським КЕУ здійснюється саме для військових об`єктів, які на на сьогодні виконують основоположну функцію - захисту та оборони, відповідно покладення на державний бюджет додаткових витрат у вигляді пені є не оправданою мірою.

Позивач заперечує щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Отже, за змістом наведених норм суд має право зменшити розмір санкцій: у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки за приписами частини третя статті 551 ЦК України суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19; від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).

З матеріалів справи та наведених у відзиві пояснень ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень відповідача щодо існування об`єктивних обставин, які в сукупності свідчать про те, що належні до сплати штрафні санкції можуть бути зменшені господарським судом. Зокрема, з огляду на те, що відповідач фінансується за рахунок державного бюджету, який в умовах сьогодення несе надмірне фінансове навантаження.

Суд зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складною ситуацією у державі та її економічного становища, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, обставини, на які посилається відповідач, свідчать про наявність підстав для зменшення нарахованих штрафних санкцій.

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що відповідач є бюджетною установою яка фінансується за рахунок державного бюджету, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені на 70 % та стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 26 102, 02 грн. (87 006, 74 - 70%).

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) основний борг в сумі 1 452 096, 07 грн., пені в розмірі 26 102, 02 грн., 3% річних в розмірі 8 926, 82грн., інфляційних втрат в розмірі 10 179, 19 грн. та судовий збір у розмірі 18 698, 50 грн.

3. В решті позовну відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне текст рішення складено 28.11.2024, у зв`язку з перебуванням судді на навчанні.

Суддя Н.О. Семенчук