ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3350/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бондар О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Сокуренко Є.С.,

від відповідача: Резуненко Д.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку ,,Приватбанк" до Собка Василя Володимировича про стягнення 235849,87 грн,

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.08.2024 р.: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3350/24; призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 03.09.2024 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2024 р.: залишено позов без руху; встановлено строк для усунення недоліків до 09.09.2024 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 р.: продовжено розгляд справи № 916/3350/24 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 01.10.2024 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.10.2024 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 05.11.2024 р.

Судове засідання, призначене на 05.11.2024 р., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Лічмана Л.В. з 05.11.2024 р. по 08.11.2024 р. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2024 р. повідомлено сторони про судове засідання, яке відбудеться 19.11.2024 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2024 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 26.11.2024 р.

Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено сторонам можливість участі їх представників у засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням онлайн сервісу відеозв`язку ,,EASYCON".

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 26.11.2024 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерне товариство Комерційний банк ,,Приватбанк" (далі - Банк) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Собка Василя Володимировича (далі - Собко В.В. ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № -КД-2 від 19.03.2021 р. у розмірі 235849,87 грн, з яких 202666,74 грн заборгованості за тілом кредиту, 33183,13 грн заборгованості по процентам.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилається на невиконання відповідачем як ФОП, діяльність якого припинена, умов названого вище кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними.

У відзиві на позов Собко В.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки:

- з початком війни підприємницька діяльність відповідача, яка велась у м. Херсоні, призупинена, тому доходи для погашення кредитної заборгованості відсутні;

- невиконання зобов`язань перед позивачем зумовлено наявністю форс-мажорних обставин, пов`язаних з воєнним станом;

- Банк не набув право на дострокове повернення тіла кредиту, адже направив передбачену умовами договору вимогу не на вказану в ньому адресу відповідача.

У письмових поясненнях, які представник Банку в судовому засіданні назвав відповіддю на відзив, зазначено, що: як форс-мажорні обставин, так і відсутність доходів у відповідача не звільняють його від виконання зобов`язань перед позивачем. Крім того, Собко В.В. раніше не повідомляв про настання форс-мажорних обставин. Щодо адреси, на яку направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, Банк вказує, що відправлення здійснено на адресу місцезнаходження ФОП Собка В.В., зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним її обставинам та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

19.03.2021 р. між Банком та ФОП Собко В.В. як Позичальником, підприємницька діяльність якого на теперішній час припинена, укладено кредитний договір № -КД-2 (Кредитний договір).

Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п.А.1 Кредитного договору).

Ліміт цього договору: 325104,32 грн, у т.ч. на наступні цілі: у розмірі 320000,00 грн на поповнення обігових коштів для модернізації бізнес процесів та розширення асортименту послуг; у розмірі 5104,32 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору (п.А.2 Кредитного договору).

Термін повернення кредиту - 18.03.2026 року (п.А.3 Кредитного договору).

За користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 14% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.А.6 Кредитного договору).

Проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, починаючи з дати підписання цього договору, відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачене п.7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п.2.3.2 цього договору) (п.А.8 Кредитного договору).

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. КУБ під заставу (далі - ,,кредит") надається Банком для здійснення Позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів (п.1 Кредитного договору).

Термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.10, 2.3.2, 2.4.1 цього договору (п.1.2 Кредитного договору).

Банк зобов`язується: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів Позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п.1.1 цього договору, а також за умови виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п.п.2.2.1, 2.2.12 цього договору... (п.2.1.2 Кредитного договору).

Позичальник зобов`язується: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього договору (п.2.2.1 Кредитного договору); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору (п.2.2.2 Кредитного договору); повернути кредит у терміни, встановлені п.п.1.2, 2.2.16, 2.3.2 цього договору (п.2.2.3 Кредитного договору).

При настанні будь-якої з наступних подій:… порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору… Банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором… (п.2.3.2 Кредитного договору).

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п.А.6, А.6.1 цього договору… (п.4.1 Кредитного договору).

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п.4.1, 4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8 цього договору (п.4.3 Кредитного договору).

Погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту… (п.4.5 Кредитного договору).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту в межах строку дії договору (п.4.7 Кредитного договору).

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами (п.6.1 Кредитного договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань (п.6.2 Кредитного договору).

В додатку № 1 ,,Графік зменшення поточного ліміту" до Кредитного договору наведено графік погашення суми кредиту, згідно якого Позичальник повинен: до 19 числа місяця з квітня 2021 р. по лютий 2026 р. включно щомісячно повертати 5333,33 грн кредиту, а до 18.03.2026 р. - 5333,53 грн кредиту; повернути 1276,08 грн страхового платежу до 19.03.2022 р., 19.03.2023 р., 19.03.2024 р., 19.03.2025 р.

На виконання досягнутих домовленостей Банком 23.03.2021 р. видано Позичальнику кредит у розмірі 320000,00 грн, про що свідчать виписки по рахунку Позичальника. З них же вбачається, що останнім повернуто Банку 118609,34 грн кредиту, а саме 18.04.2021 р. - 6642,58 грн, 19.05.2021 р. - 5444,17 грн, 19.06.2021 р. - 5787,93 грн, 19.07.2021 р. - 5475,21 грн, 16.08.2021 р. - 5430,05 грн, 19.09.2021 р. - 5489,18 грн, 19.10.2021 р. - 5666,47 грн, 19.11.2021 р. - 5423,67 грн, 19.12.2021 р. - 336,59 грн, 20.12.2021 р. - 2393,32 грн, 19.01.2022 р. - 5527,71 грн, 19.02.2022 р. - 5388,61 грн, 21.03.2022 р. - 5454,07 грн, 19.04.2022 р. - 5603,68 грн, 19.05.2022 р. - 6069,18 грн, 19.06.2022 р. - 2044,66 грн, 20.06.2022 р - 3098,95 грн, 19.07.2022 р. - 2198,79 грн, 20.07.2022 р. - 3134,54 грн, 20.08.2022 р. - 3542,84 грн, 21.08.2022 р. - 1790,49 грн, 19.09.2022 р. - 5733,18 грн, 19.10.2022 р. - 5891,33 грн, 19.11.2022 р. - 5575,40 грн, 17.01.2023 р. - 4133,41 грн, 02.02.2023 р. - 5333,33 грн.

14.02.2024 р. Банк оформив повідомлення-вимогу № 10319НЕСFS46U (Вимога), яку направив Позичальнику 19.02.2024 р. на адресу: АДРЕСА_1 , повідомивши, що у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору (існування боргу в розмірі 63999,96 грн простроченого кредиту та 29414,53 грн прострочених процентів) на підставі ст.ст.526,1050,1054 ЦК України та п.2.3.2 Кредитного договору вимагає в строк до 14.03.2024 р. достроково повернути увесь кредит у сумі 202666,74 грн та сплатити відсотки за користування ним.

У подальшому, вказуючи на те, що Позичальником не повернуто кредит в розмірі 202666,74 грн (згідно розрахунку позовних вимог складається з 201390,66 грн тіла кредиту та 1276,08 грн страхового платежу зі строком оплати до 19.03.2022 р.) та не сплачено 33183,13 грн процентів, нарахованих станом 15.03.2024 р., Банк звернувся до господарського суду з позовом у рамках провадження у даній справі.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)...

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором...

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання в зв`язку з укладанням Кредитного договору між Банком та ФОП Собко В.В., на виконання якого Банком видано Позичальнику кредит.

У позові Банком зазначено, а Позичальником не заперечується те, що станом на 20.02.2024 р. Собко В.В. мав сплатити, проте не перерахував 69333,29 грн заборгованості за тілом кредиту (63999,96 грн простроченого кредиту на день оформлення Вимоги плюс 5333,33 грн кредиту зі строком погашення згідно графіку до 19.02.2024 р.) та 33183,13 грн процентів за користування кредитом, нарахованих за правилами, визначеними у п.4.1 Кредитного договору, станом на 15.03.2024 р.

Відтак, Банк цілком правомірно заявив до стягнення 69333,29 грн неповернутих кредитних коштів та 33183,13 грн заборгованості за процентами, арифметична та методологічна правильність нарахування яких вбачається з розрахунку ціни позову, у зв`язку з чим позов у цих частинах підлягає задоволенню.

Між тим, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 133333,45 грн тіла кредиту, обов`язок щодо повернення якого Банк вважає таким, що виник достроково, з огляду на направлення Вимоги, господарський суд відмовляє з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Названа норма розміщена в параграфі 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України її до відносин за кредитним договором слід застосовувати, якщо інше, зокрема, не випливає із суті кредитного договору.

Як вже вказано вище, в п.2.3.2 Кредитного договору закріплено право Банку у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі шляхом відправлення повідомлення, де зазначається дата, в яку Позичальник зобов`язується повернути Банку кредит у повному обсязі. При цьому в п.2.3.8 Кредитного договору закріплено, що Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань Позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п.2.3.2 цього договору.

Отже, із суті кредитного договору випливає, що сторони окремо визначили обов`язки Позичальника повернути кредит за графіком та достроково у випадку, наприклад, існування заборгованості та направлення Банком повідомлення, де міститься дата, в яку Позичальник повинен повернути Банку суму кредиту у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що Банк, реалізуючи право, передбачене п.п.2.3.2, 2.3.8 Кредитного договору, направив Вимогу Позичальнику на адресу: АДРЕСА_1 , виходячи з адреси Позичальника як ФОП, вказаної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак в п.А.11 Кредитного договору прямо передбачено, що будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим Договором або у зв`язку з ним повинні бути в письмовій формі або можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа б уде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса Банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: , адреса Позичальника: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Господарський суд також зауважує, що підкреслена вище адреса являється адресою реєстрації Собка В.В. як фізичної особи, про що свідчать відомості з Єдиного державного демографічного реєстру.

За таких обставин, для виникнення у Позичальника обов`язку достроково повернути увесь кредит Банк мав направити повідомлення на адресу: АДРЕСА_2 , проте не зробив цього.

Приймаючи до уваги наведене та те, що здійснене Банком відправлення Вимоги на адресу: АДРЕСА_1 не може вважатись правомірним, оскільки воно суперечить умовами Кредитного договору та не враховує той факт, що на підприємницька діяльність Собка В.В. на момент направлення Вимоги вже була припинена, а, отже, підстав для використання відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у Банку не було, господарський суд, встановивши відсутність доказів отримання Позичальником Вимоги, дійшов висновку щодо невиникнення у Банку права вимагати дострокового повернення кредиту, тому правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення 133333,45 грн тіла кредиту відсутні.

Посилання відповідача на те, що він повинен бути звільнений від виконання зобов`язань за Кредитним договором внаслідок дії форс-мажорних, господарський суд відхиляє та вказує таке.

Згідно із приписами ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили…

В ч.2 ст.218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності…

Таким чином, названі приписи законодавства передбачають звільнення саме від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а не від виконання самих зобов`язань, тому правові передумови для звільнення Собка В.В. від повернення тіла кредиту та від сплати процентів за користування ним у зв`язку з виникненням обставин непереборної сили відсутні.

Крім того, слід зауважити, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Зазначений висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 21.07.2021 р по справі № 912/3323/20.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи зі змісту цієї норми та обов`язкових для врахування за правилами ч.4 ст.236 ГПК України правових висновків, викладених, окрім вже названої постанови від 21.07.2021 р по справі № 912/3323/20, у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. по справі № 915/531/17, від 26.05.2020 р. по справі № 918/289/19, від 17.12.2020 р. по справі № 913/785/17, від 30.11.2021 р. по справі № 913/785/17, суд зазначає, що: відповідно до ст.14-1 Закону України ,,Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання.

Також господарський суд зауважує, що під час перевірки того, чи потрібно застосовувати наслідки виникнення форс-мажору слід встановити: 1) які саме зобов`язання за договором порушено; 2) чи доведено відповідачем наявність форс-мажору та його причинно-наслідковий зв`язок з невиконанням зобов`язання; 3) чи виконано боржником дії, необхідні для виникнення права посилатись на форс-мажор як на підставу для невиконання взятих на себе зобов`язань; чи відбувалось звернення або спроба звернення до торгово-промислової палати за сертифікатом.

Не ставлячи під сумнів те, що війна та пов`язані з нею події є обставинами непереборної сили, господарський суд зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що у даному випадку форс-мажор призвів до того, що Собко В.В. втратив фінансову можливість виконувати обов`язки, покладені на нього Кредитним договором. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що Позичальник: повідомляв Банк про настання обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання договірних зобов`язань; звертався до Торгово-промислової палати України за сертифікатом з метою офіційного підтвердження форс-мажору.

Відтак, підстав для відмови у позові з мотивів виникнення обставин непереборної сили в даному випадку не існує.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Собка Василя Володимировича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку ,,Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код 14360570) 69333/шістдесят дев`ять тисяч триста тридцять три/грн 29 коп. заборгованості за тілом кредиту, 33183/тридцять три тисячі сто вісімдесят три/грн 13 коп. заборгованості за процентами, 1230/одна тисяча двісті тридцять/грн 19 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04 грудня 2024 р. у зв`язку з проблемами з електропостачанням до приміщення суду.

Суддя Л.В. Лічман