ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2024 р. Справа№ 910/4437/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Шапошніков І.Б.

від відповідача: Бондаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 (повний текст рішення складено та підписано 05.09.2024)

у справі №910/4437/24 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про визнання зобов`язання припиненим та стягнення 275 751,55 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Чайка Вікторія Василівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн та стягнення 275751,55 грн. суми забезпечення виконання зобов`язання (банківської гарантії від 29.03.2023 №1291-23).

Позивач просить визнати припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн внаслідок неможливості поставки товару через законодавчу заборону ввезення на митну територію України товарів із російської федерації. Також позивач просить стягнути з відповідача 275751,55 грн суми забезпечення виконання зобов`язання за банківською гарантією від 29.03.2023 №1291-23, оскільки зобов`язання з поставки товару є припиненим.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі №910/4437/24 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав для визнання припиненим зобов`язання в частині поставки товарів за договором на загальну суму 385355 грн у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, врахувавши при цьому, що позивач при обранні способу захисту порушеного права у вигляді зазначеної позовної вимоги намагається встановити в судовому рішенні юридичний факт відсутності в позивача зобов`язання з поставки товару на вказану суму.

Також судом відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 275751,55 грн суми забезпечення виконання зобов`язання, встановивши в даному випадку фактичне невиконання позивачем у повному обсязі зобов`язання з поставки товару за договором, що є визначальною обставиною згідно з пунктами 13.3., 13.4. договору для можливості повернення суми банківської гарантії.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, фізична особа-підприємець Чайка Вікторія Василівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі №910/4437/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Визнати припиненим зобов?язання у частині поставки товарів на загальну суму 385 355,00 грн за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 у зв?язку із неможливістю його виконання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни 275 751,55 грн., та покласти судові витрати на відповідача.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4437/24 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/4437/24.

07.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4437/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4437/24 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 та призначено розгляд справи на 20.11.2024.

21.10.2024 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

13.11.2024 через систему «Електронний суд» від представника фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.11.2024 у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 у справі визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 прийнято до провадження справу №910/4437/24 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Тищенко О.В. Заяву представника фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

20.11.2024 в судовому засіданні було оголошено перерву до 04.12.2024.

02.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать встановленим обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд помилково вказує, що зобов`язання за Договором неповністю виконані, оскільки позивачем не поставлено відповідачу товар згідно з відповідними заявками на суму 385 355,00 грн, позаяк зобов`язання на суму 385 355,00 грн припинене неможливістю його виконання, а отже, такого зобов`язання не існує.

На переконання позивача оскільки зобов`язання на поставку товарів на загальну суму 385 355,00 грн припинилось неможливістю його виконання, тобто зобов`язання за Договором повністю виконане, у відповідача виникло зобов`язання повернути суму гарантії на підставі п.13.3. Договору та ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі».

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує щодо доводів апеляційної скарги, яку просить суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, посилаючись на наступне:

- станом на момент укладення договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 позивач мав бути обізнаний про законодавчу заборону ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів із російської федерації;

- позивачем не виконані в повному обсязі прийняті за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 зобов`язання з поставки товару, оскільки не поставлено відповідачу товар згідно з відповідними заявками на суму 385 355 грн;

- відповідачем 07.12.2023 на абсолютно законних підставах направлено вимогу до банку гаранту, оскільки Постачальником порушено умови Договору, а саме порушено термін поставки товару та відмова від частини товарних позицій за тендерним Договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023.

2.4. інші процесуальні дії у справі

У судове засідання 04.12.2024 з`явилися представники учасників справи, надали свої пояснення.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

06.04.2023 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки №01-000034-23 (надалі - договір), за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю у порядку та строки, встановлені договором, Товар (за предметом, зазначеним у абзаці першому цього договору) у кількості, за ціною, з якістю, в комплектації тощо згідно з договором, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно оплаченого Товару на умовах договору.

Згідно з п. 2.4. ціна договору становить - 5 515 031,00 грн.

У пункті 3.2.3 договору передбачено, що остаточна оплата здійснюється Покупцем протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання ним видаткової накладної, після погашення авансового платежу Постачальником (у разі оплати авансового платежу Покупцем) та за наданим Постачальником (після підписання Покупцем видаткової накладної) Рахунком.

Відповідно до п. 4.1. договору Постачальник зобов`язаний здійснити поставку Товару протягом 30 календарних днів з дати отримання авансового платежу або з дати направлення Покупцем заявки на поставку (у випадку відмови Постачальника від порядку розрахунків на умовах авансового платежу), але не пізніше 30.11.2023 (в залежності від того, яка дата наступить раніше), за адресою (місцем) поставки (передачі) товару згідно з Додатком №2 до Договору на умовах DDP Інкотермс (в чинній редакцій) за адресою (місцем поставки (передачі) Товару.

Датою поставки (передачі) Товару визнається дата підписання Покупцем видаткової накладної (пункт 4.4. договору).

Згідно з п. 12.1. договору останній набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2023 року, а в частині виконання зобов`язань Постачальника - до повного виконання (щодо кожної одиниці товару).

Відповідно до п.п. 13.1., 13.2. договору Постачальник надає Покупцю (в порядку та строки, визначені чинним законодавством України, вимогами тендерної документації) Забезпечення виконання договору. Забезпечення виконання Договору надається у вигляді безумовної і безвідкличної Банківської гарантії.

У забезпечення виконання зобов`язань за договором Акціонерне товариство «БАНК АЛЬЯНС» (надалі - Гарант) видало банківську гарантію від 29.03.2023 №1291-23, за якою останнє безумовно та безвідклично зобов`язалось заплатити Бенефіціару протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги грошову суму у розмірі 275 751,55 грн. у випадку порушення Принципалом зобов`язань за договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем направлено позивачу заявки на поставку товарів на загальну суму 5 385 244,00 грн., а саме: від 19.04.2023 на суму 2 730 647,00 грн; від 13.06.2023 на суму 1 337 665,00 грн; від 30.06.2023 на суму 69 499,00; від 21.07.2023 на суму 1 247 433,00 грн.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товари на загальну суму 4 999 889,00 грн., у зв`язку з чим залишок суми, на яку товар не був поставлений, становить 385 355,00 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

07.12.2023 відповідач направив гаранту вимогу про сплату коштів за банківською гарантією, оскільки позивачем порушено умови договору, а саме порушено термін поставки товару та відмовлено в поставці частини товару за договором поставки від 06.04.2023 № 01-000034-23.

19.12.2023 із спеціального рахунку позивача Акціонерне товариство «БАНК АЛЬЯНС» списало грошові кошти в розмірі 275 751,55 грн., що підтверджується копією банківської виписки з рахунку позивача.

Також, 19.12.2023 на виконання умов гарантії Акціонерне товариство «БАНК АЛЬЯНС» виплатило відповідачу суму грошових коштів у розмірі 275 751,55 грн.

Листом від 25.10.2023 позивач повідомив відповідача про неможливість поставки наступних товарів (номери по специфікації Договору), виробником яких є підприємства Російської Федерації, на загальну суму 432 282,00 грн., з якої: №89 у кількості 1 шт. на загальну суму 896,00 грн; - №223 у кількості 126 шт. на загальну суму 11 592,00 грн; - №334 у кількості 1 шт. на загальну суму 35 504,00 грн; - №355 у кількості 2 шт. на загальну суму 73 766,00 грн; - №373 у кількості 1 шт. на загальну суму 862,00 грн; - №375 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 022,00 грн; - №376 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 022,00 грн; - №378 у кількості 1 шт. на загальну суму 3 792,00 грн; - №393 у кількості 1 шт. на загальну суму 101 687,00 грн; - №394 у кількості 1 шт. на загальну суму 109 155,00 грн; - №459 у кількості 1 шт. на загальну суму 39 411,00 грн; - №644 у кількості 1 шт. на загальну суму 6 894,00 грн; - №645 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 596,00 грн; - №719 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 022,00 грн; - №720 у кількості 4 шт. на загальну суму 20 684,00 грн; - №721 у кількості 2 шт. на загальну суму 2 758,00 грн; - №722 у кількості 2 шт. на загальну суму 3 448,00 грн; - №724 у кількості 1 шт. на загальну суму 5 171,00 грн. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 заборонено здійснювати публічні закупівлі товарів походженням з Російської Федерації, за винятком товарів, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою. Крім того, у листі позивач з огляду на неможливість поставки просив відповідача зменшити обсяги поставки.

22.03.2024 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про повернення забезпечення виконання договору про закупівлю (банківської гарантії), однак даний лист залишений відповідачем без відповіді.

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач просив визнати припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн унаслідок неможливості поставки товару через законодавчу заборону ввезення на митну територію України товарів із російської федерації. Одночасно, позивач просив стягнути з відповідача 275751,55 грн суми забезпечення виконання зобов`язання за банківською гарантією від 29.03.2023 №1291-23, оскільки зобов`язання з поставки товару є припиненим.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з чим погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Наголошуючи на необхідності визнання припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн. на підставі статті 607 ЦК України, позивач послався на законодавчу заборону ввезення на митну територію України товарів із російської федерації.

Згідно зі статтею 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Судова колегія наголошує, що як вбачається зі змісту договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023, останній укладений сторонами під час дії воєнного стану в Україні.

У специфікації до договору сторонами визначено назву номенклатури товару, кількість та ціну товару, що має бути поставлений позивачем за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 року.

Водночас, відомостей щодо виробника відповідного товару в специфікації не наведено.

Крім того, у пункті 4.2 договору сторони погодили, що товар повинен бути новим, невживаним, якісним, відповідати іншим вимогам опису згідно з технічною специфікацією, документам виробника товару, іншим чинним на момент поставки документам, не мати порушень умов його виготовлення, перевезення, не бути обтяжений правами третіх осіб, не перебувати під забороною відчуження, реалізація такого товару не повинна порушувати права та законні інтереси третіх осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2022 № 426 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» заборонено ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з Російської Федерації.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, станом на момент укладення договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 позивач мав бути обізнаний про законодавчу заборону ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів із російської федерації.

Згідно з статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, здійснюючи свою господарську діяльність на власний ризик, позивач при укладенні 06.04.2023 договору поставки №01-000034-23 повинен був перебачити свою можливість поставити певний товар відповідачу.

Відтак, з огляду на фактичні обставини даної справи, що полягають в укладенні договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 під час дії воєнного стану на території України та після встановлення законодавчої заборони на ввезення на митну територію України товарів із російської федерації, суд першої інстанції визнав недоведеними позивачем підстави для визнання припиненим зобов`язання в частині поставки товарів за договором на загальну суму 385355 грн у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, з чим погоджується судова колегія апеляційного господарського суду.

Крім того, суд враховує, що позивач при обранні способу захисту порушеного права у вигляді визнання судом припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн намагається встановити в судовому рішенні юридичний факт відсутності в позивача зобов`язання з поставки товару на вказану суму.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.01.2023 у справі № 910/12556/20.

Вимоги позивача про визнання судом припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн за своєю правовою природою є вимогами про встановлення юридичного факту, що в сукупності свідчить про відсутність підстав для судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 275751,55 грн суми забезпечення виконання зобов`язання за банківською гарантією від 29.03.2023 №1291-23, суд дійшов висновку про наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до банку-гаранту з вимогою від 07.12.2023 про сплату коштів за банківською гарантією, оскільки позивачем порушено умови договору, а саме порушено термін поставки товару та відмовлено в поставці частини товару за договором поставки від 06.04.2023 № 01-000034-23.

На виконання вимоги банком-гарантом списано 19.12.2023 із спеціального рахунку позивача грошові кошти в розмірі 275 751,55 грн та перераховані відповідачу в якості виплати за банківською гарантією.

За положеннями пункту 13.3. договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 Покупець повертає Постачальнику Забезпечення виконання Договору (Банківську гарантію) після належного (без порушень) виконання Постачальником умов Договору в частині поставки Товару (в повному обсязі та без зауважень Покупця) або дострокового розірвання Договору Сторонами (за умови відсутності на дату розірвання Договору порушення виконання Постачальником з його вини зобов`язань за Договором), а також у разі визнання судом результатів закупівлі або Договору недійсними та у випадках, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», але не пізніше, ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Відповідно до пункту 13.4. договору Забезпечення виконання Договору (Банківська гарантія) не повертається в разі порушення (невиконання / неналежне виконання) Постачальником умов договору. У такому випадку Покупець направляє банку-гаранту вимогу платежу за Банківською гарантією.

Отже, суд наголошує, що за умовами договору поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 повернення позивачу суми банківської гарантії передбачено у випадку належного (без порушень) виконання позивачем умов договору в частині поставки товару в повному обсязі та без зауважень.

Натомість, позивачем не виконані в повному обсязі прийняті за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 зобов`язання з поставки товару, оскільки позивачем не поставлено відповідачу товар згідно з відповідними заявками на суму 385355 грн.

При цьому, обставини щодо невиконання зобов`язання з поставки товару на суму 385355 грн відповідачем фактично визнаються, однак позивач помилково вважає, що зобов`язання припинилось неможливістю його виконання у зв`язку з чим стверджує, що зобов`язання повністю виконане (натомість як судом було встановлено вище протилежні обставини), та як наслідок помилково посилається на наявність підстав для повернення суми банківської гарантії.

Судом враховано посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06.12.2022 у справі № 910/12450/21.

Однак, обставини в даній справі та справі № 910/12450/21 не є подібними через відмінність фактичних обставин, оскільки питання щодо повернення суми банківської гарантії у межах справи № 910/12450/21 розглядалося за наявності факту повного виконання постачальником зобов`язання з поставки товару згідно з відповідним договором.

Із аналогічних підстав судом відхиляються посилання позивача на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 910/3777/18, від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19, оскільки в кожній із зазначених справ Верховний Суд, приймаючи відповідну постанову, виходив з конкретних встановлених у кожній справі обставин, зокрема, виду та обсягу забезпечуваного зобов`язання (невиконання чи неналежне виконання) боржника; обставин невиконання чи неналежного виконання (в залежності від виду та обсягу забезпечуваного зобов`язання); і в залежності від встановлених обставин, наявності чи відсутності обов`язку з повернення забезпечення виконання договору тощо.

Отже, встановивши в даному випадку фактичне невиконання позивачем у повному обсязі зобов`язання з поставки товару за договором, що є визначальною обставиною згідно з пунктами 13.3., 13.4 договору для можливості повернення суми банківської гарантії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні відповідної позовної вимоги про стягнення з відповідача 275751,55 грн. суми забезпечення виконання зобов`язання.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1-2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

За положеннями частин 1 та 4 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1-3 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи позивача про те, що зобов`язання не існує колегія суддів відхиляє, оскільки на момент укладення договору вже діяла законодавча заборона ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів із російської федерації, на що посилається позивач як на підставу неможливості виконання зобов`язання щодо поставки товару за укладеним договором, а тому підстави для визнання припиненим зобов`язання в частині поставки товарів за договором на загальну суму 385355 грн з посиланням на вказану обставину відсутні.

При цьому, суд наголошує, що вимога про визнання судом припиненим зобов`язання у частині поставки товарів за договором поставки №01-000034-23 від 06.04.2023 на загальну суму 385355 грн є фактично вимогою про встановлення юридичного факту, що не є належним способом захисту.

Позивач вважає, що суд помилково вказує, що зобов`язання за Договором не повністю виконані, стверджуючи при цьому, що зобов`язання на суму 385 355,00 грн припинене неможливістю його виконання, а тому таке зобов`язання повністю виконане.

Однак, колегія суддів наголошує, що у даному випадку судом встановлено невиконання позивачем у повному обсязі зобов`язання з поставки товару за договором та відмовлено у визнанні припиненим зобов`язання в частині поставки товарів за договором на загальну суму 385355 грн, а з огляду на пункти 13.3., 13.4 договору відсутні підстави для повернення суми забезпечення виконання зобов`язання.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Усі інші доводи та міркування учасників справи судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 910/4437/24 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 910/4437/24 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 910/4437/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 910/4437/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4437/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 09.12.2024.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Тищенко