ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
28 листопада 2024 року Справа № 915/678/24
м.Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Сулейманова С.М.
від позивача в судове засідання не з`явився,
від відповідача в судове засідання не з`явився
представник позивача: Бондаренко Ігор Олександрович
електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1
про: визнання права на зменшення орендної плати (право на несплату орендної плати)
Товариство з обмеженою відповідальністю Автомотів Мотор Груп звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою від 05.06.2024 (вх.№6708/24 від 06.06.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю Авто-Д.О.Н про визнання у ТОВ Автомотів Мотор Груп права на зменшення орендної плати (право на несплату орендної плати), нарахованої за період з 01.07.2022 по 28.02.2023 за договором оренди нежитлового приміщення №0101/2021, яке розташоване за адресою: м.Миколаїв, вул.12 Повздовжня 49-А.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.10.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Судове засідання 18.11.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у нарадчій кімнаті по іншій справі.
Представник позивача та представник відповідача в судове засідання 28.11.2024 не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином ухвалою суду від 19.11.2024, яка була направлена до електронного кабінету позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача в системі «Електронний суд» та отримана ними 21.11.2024, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (арк.174-177).
Згідно ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За положенням частини 3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно ч.1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч.1, 2, 3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відповідності до ч.1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
У відповідності до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У відповідності до ст.28 Правил адвокатської етики, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Адвокат має право вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, попередньої виплати гонорару та/або компенсації можливих витрат, пов`язаних з виконанням доручення. Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством.
Відповідачем зазначено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат відповідачем надано:
- копію договору про надання правової допомоги №05/07/2024 від 05.07.2024 (арк.133,134);
- акт здачі приймання наданих послуг №1 від 27.09.2024 (арк.132).
Також, в матеріалах справи наявний ордер серія ВЕ №1124496 від 05.07.2024 на надання правової допомоги ТОВ «Авто Д.О.Н.» адвокатом Буряченко Т.М. у Господарському суді Миколаївської області (арк.131).
Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2024 між адвокатом Буряченко Тетяною Михайлівною (далі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Д.О.Н» (далі клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги №05/07/2024 (далі Договір), у відповідності до умов якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу у спорі, який виник між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомотів Мотор Груп», а клієнт зобов`язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені цим Договором.
Згідно п.1.2 Договору, адвокат зобов`язаний: - ознайомитись та вивчити матеріали господарської справи №915/678/24 за позовом ТОВ «Автомотів Мотор Груп» до ТОВ «Авто-Д.О.Н» про визнання права на зменшення орендної плати (право на несплату орендної плати) за Договором №б/н оренди нежитлового приміщення від 01.01.2021; - скласти клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву по справі №915/678/24; - скласти відзив по справі №915/678/24 у відповідності до вимог ст.165 ГПК України та подати його до Господарського суду Миколаївської області; - складати та подавати до суду необхідні заяви з процесуальних питань в розумінні статей 169-170 ГПК України, які будуть направлені на забезпечення змагальності процесу, захисту прав та інтересів клієнта; - посвідчувати копії документів клієнта.
У відповідності до п.3.1 Договору, за правову допомогу, передбачену в п.1.2 Розділу 1 Договору, клієнт у безготівковій формі сплачує гонорар у фіксованому розмірі, а саме: 8 000,00 грн. протягом 5 днів від дати набрання рішенням суду сили по справі №915/678/24. За фактом надання правових послуг складається акт приймання-передачі наданих послуг (п.3.1.1 Договору).
27 вересня 2024 року між адвокатом Буряченко Тетяною Михайлівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Д.О.Н» складно та підписано акт здачі прийняття наданих послуг №1 (арк.132), про те, що в період з 05 липня 2024 року по 26 вересня 2024 року адвокатом за договором про надання правової допомоги №05/07/2024 від 05 липня 2024 надані наступні послуги:
- ознайомлення та вивчення матеріалів господарської справи №915/678/24 за позовом ТОВ «Автомотів Мотор Груп» до ТОВ «Авто-Д.О.Н» про визнання права на зменшення орендної плати (право на несплату орендної плати) за Договором №б/н оренди нежитлового приміщення від 01.01.2021;
- складання клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву по справі №915/678/24;
- складання відзиву по справі №915/678/24 у відповідності до вимог ст.165 ГПК України та подання його до Господарського суду Миколаївської області.
Вартість послуг адвоката становить 8 000,00 грн.
Враховуючи вище наведене, загальний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді першої інстанції, становить 8 000,00 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, правничу допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю Авто-Д.О.Н у Господарському суді Миколаївської області при розгляді справи №915/678/24 надала адвокат Буряченко Тетяна Михайлівна, повноваження якої підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серія ВЕ№1124496 від 05.07.2024, якою підписано заяву про продовження строку на подання відзиву, клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження, відзив на позовну заяву.
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Будь-яких клопотань про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката від позивача до суду не надходило.
Зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи пропорційності та розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК.

Повний текст додаткового рішення складено 09.12.2024.
Суддя Н.О. Семенчук