РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2024Справа № 910/4393/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Київгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБВ Груп»

про стягнення 20.509,07 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

10.04.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Київгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБВ Груп» про стягнення 20.509,07 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки продукції № КГ/Д-03/03/20-11 від 03.03.2020 відповідачем (постачальником) поставлено позивачу товар за видатковими накладними № 5 від 28.04.2021 на суму 73.352,00 грн, № 6 від 28.04.2021 на суму 26.590,00 грн, № 8 від 04.06.2021 на суму 12.580,00 грн, № 9 від 04.06.2021 на суму 63.270,00 грн. 28.04.2021 відповідачем були подані на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкових накладних податкові накладні № 4 від 05.04.2021 на суму 51.346,40 грн в т. ч. ПДВ 8.557,73 грн, № 2 від 02.04.2021 на суму 18.613,00 грн у т. ч. ПДВ3.102,17 грн, № 3 від 02.04.2021 на суму 8.806,00 грн у т.ч. ПДВ 1.467,67 грн, № 6 від 06.04.2021 на суму 44.289,00 грн у т.ч. ПДВ 7.381,50 грн. Згідно з квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію зазначених податкових накладних було зупинено. Скарги відповідача щодо зупинення реєстрації податкових накладних задоволено не було, відмовлено за рішенням комісії. Позивачу не відомо чи оскаржено відповідачем відмови в реєстрації податкових накладних в судовому порядку. За результатами пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень на сайті Судової влади інформація про звернення відповідача з відповідними позовами до адміністративного суду відсутня. Оскільки відповідач не вчинив усіх дій, що унеможливлюють покладення вини на відповідача за факт відсутності реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та зменшення податкового зобов`язання на суму 20.509,07 грн, яка фактично є збитками позивача. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 20.509,07 грн збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 відкрито провадження у справі № 910/4393/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; засідання призначено на 31.05.2024.

Відповідач у судове засідання 31.05.2024 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4393/24 від 31.05.2024 розгляд справи відкладено на 12.07.2024.

Відповідач у судове засідання 12.07.2024 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4393/24 від 12.07.2024 розгляд справи відкладено на 30.08.2024.

30.08.2024 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4393/24 від 02.09.2024 розгляд справи призначено на 04.10.2024.

Частиною 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 01.3-16/1207/24 від 17.10.2024 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 910/4393/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4393/24 від 22.10.2024 прийнято справу № 910/4393/24 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи повторно розпочавши її розгляд по суті.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 22.10.2024 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 971 за адресою: 69106, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Теплична, 23, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 22.10.2024 (номер відправлення 971) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 між Акціонерним товариством «Київгаз» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБВ ГРУП» (постачальник, відповідач) укладено договір поставки продукції № КГ/Д-03/03/20-11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця меблі, дверні блоки та фурнітуру, згідно погодженого сторонами асортименту, надалі - продукція, належної якості та разом із товаросупровідною документацією, сертифікатами якості або відповідності, якщо наявність таких документів передбачена чинним законодавством для такого виду продукції, згідно замовлення покупця, направленого засобами письмового/факсимільного/електронного зв`язку, а покупець зобов`язаний приймати продукцію у власність та своєчасно здійснювати оплату в строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Згідно з п. 1.3 договору загальна кількість/вартість продукції за цим договором складається із кількості/вартості продукції, отриманої покупцем протягом дії договору згідно видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість договору становить 1.800.000,00 грн, у т. ч. ПДВ - 300.000,00 грн.

Пунктом 2.3 договору визначено, що ціна на продукцію, суми до сплати, а також інші суми, що належать до сплати покупцем, повинні враховувати ПДВ.

Згідно з п. 4.1 договору покупець здійснює оплату замовленої партії продукції на умовах 70 % попередньої оплати після узгодження сторонами замовлення, протягом семи банківських днів з моменту отримання оригіналу або копії рахунку-фактури, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури постачальника.

Відповідно до п. 4.3 договору остаточний розрахунок проводиться покупцем у строк не пізніше семи банківських днів з дати отримання продукції на умовах, передбачених п. 3.6 договору.

Згідно п. 12.1 договору цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2023 включно, а в частині зобов`язань, що не виконані - до повного їх виконання.

Підпунктом 5.3.3. п. 5.3. договору визначено обов`язок постачальника забезпечити: складання податкових накладних без помилок; своєчасність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН); у разі допущення помилок в податкових накладних виправити їх шляхом складання розрахунку коригування та його реєстрації в ЄРПН.

26.03.2021 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату продукції № 17 на суму 73.352,00 грн, у тому числі ПДВ 12.225,33 грн.

28.04.2021 сторонами складено видаткову накладу № 5, відповідно до якої відповідач поставив, а позивач отримав продукцію на суму 73.352,00 грн.

Позивачем було сплачено відповідачу 70% авансу за поставлену продукцію в сумі 51.346,40 грн, у тому числі ПДВ 8.557,73 грн, що підтверджується платіжною інструкцію № 10700 від 05.04.2021 та 30% залишок коштів за поставлену продукцію згідно з платіжною інструкцією № 14586 на суму 22.005,60 грн, у тому числі ПДВ 3.667,60 грн.

26.03.2021 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату продукції № 18 на суму 26.590,00 грн, у тому числі ПДВ 4.431,67 грн.

28.04.2021 сторонами складено видаткову накладу № 6, відповідно до якої відповідач поставив, а позивач отримав продукцію на суму 26.590,00 грн.

Позивачем було сплачено відповідачу 70% авансу за поставлену продукцію в сумі 18.613,00 грн, у тому числі ПДВ 3.102,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10663 від 02.04.2021 та 30% залишок коштів за поставлену продукцію згідно з платіжною інструкцією № 14588 на суму 7.977,00 грн, у тому числі ПДВ 1.329,50 грн.

01.04.2021 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату продукції № 19 на суму 12.580,00 грн, у тому числі ПДВ 2.096,67 грн.

04.06.2021 сторонами складено видаткову накладу № 8, відповідно до якої відповідач поставив, а позивач отримав товар на загальну суму 12.580,00 грн.

Позивачем було сплачено відповідачу 70% авансу за поставлену продукцію в сумі 8.806,00 грн, у тому числі ПДВ 1.467,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10661 від 02.04.2021 та 30% залишок коштів за поставлену продукцію згідно з платіжною інструкцією № 14658 на суму 3.774,00 грн, у тому числі ПДВ 629,00 грн.

01.04.2021 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату продукції № 20 на суму 63.270,00 грн, у тому числі ПДВ 10.545,00 грн.

04.06.2021 сторонами складено видаткову накладу № 9, відповідно до якої відповідач поставив, а позивач отримав продукцію на загальну суму 63.270,00 грн.

Позивачем було сплачено відповідачу 70% авансу за поставлену продукцію в сумі 44.289,00 грн, у тому числі ПДВ 7.381,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10730 від 06.04.2021 та 30% залишок коштів за поставлену продукцію згідно з платіжною інструкцією № 14659 на суму 18.981,00 грн, у тому числі ПДВ 3.163,50 грн,

Для оформлення в податковому обліку вказаних операцій відповідачем були сформовані податкові накладні № 2 від 02.04.2021, № 3 від 02.04.2021, № 4 від 05.04.2021 та № 6 від 06.04.2021.

З наявних у справі квитанцій про реєстрацію податкової накладної від 28.04.2021 вбачається, що наведені вище податкові накладні доставлено до ДПС України, документ прийнято, проте реєстрація зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації накладні, відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Також у вказаних квитанціях запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрації/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Листом № 5 від 11.05.2021 відповідач повідомив позивача про те, що ним подано пакет документів, необхідний для реєстрації податкових накладних, однак 07.05.2021 ним отримано відмову в реєстрації податкових накладних, після чого відповідач відправив скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

З поданої позивачем роздруківки з Електронного кабінету платника податків вбачається, що за результатами оскарження відповідачу відмовлено у реєстрації за рішенням Комісії, скарги не задоволено.

Отже, вказані податкові накладні не були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач позбавлений права на формування податкового кредиту на суми податку у сукупному розмірі 20.509,07 грн, сплаченого у складі вартості поставленого товару.

Позивач звертався до відповідача з вимогою № 2791/09-3 від 07.08.2023, в якій просив оплатити штраф у розмірі 20.509,07 грн, що складає 20% від загальної суми податкових накладних, які заблоковані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України» № 2198-VIII від 09.11.2017, який набрав чинності 03.12.2017 внесено зміни у наведених вище абзацах четвертому і п`ятому пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, а саме: цифри « 365» замінено цифрами « 1095».

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, як вбачається з викладеного вище, на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання позивача на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

У порушення приписів статті 201 Податкового кодексу України відповідач належним чином не оформив податкові накладні за вищевказаними господарськими операціями та не зареєстрував їх у Єдиному реєстрі податкових накладних, позбавивши позивача права на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту в сумі 20.509,07 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.

Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім і невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Отже, при пред`явленні вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника податку на додану вартість механізм, який би дозволяв йому включити податок на додану вартість за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник податку на додану вартість також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з податку на додану вартість.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити податок на додану вартість за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від продавця, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з податку на додану вартість за наслідками господарської операції, продавець залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18).

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

Судом встановлено, що відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації податкових накладних № 2 від 02.04.2021, № 3 від 02.04.2021, № 4 від 05.04.2021 та № 6 від 06.04.2021 за фактом здійснення господарських операцій з поставки продукції, сума ПДВ за такими накладними становить 20.509,00 грн, що позбавило позивача можливості отримати податковий кредит на відповідну суму ПДВ.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вищенаведених обставин, як і не надано належних доказів на підтвердження факту реєстрації в установлений законом термін спірних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та відшкодування завданих позивачу збитків.

За встановленими судом обставинами, бездіяльність відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати відповідні податкові накладні становить прямий причинно-наслідковий зв`язок з неможливістю включення позивачем суми ПДВ 20.509,00 грн до податкового кредиту та зменшення податкового зобов`язання на таку суму, яка фактично є збитками позивача. Отже, у даному випадку наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Акціонерного товариства «Київгаз» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБВ Груп» (69106, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Теплична, 23, ) на користь Акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) 20.509 (двадцять тисяч п`ятсот дев`ять) грн 07 коп. збитків, 3.028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова