ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. Справа№ 910/16724/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 (повний текст рішення складено 06.03.2024)

у справі №910/16724/23 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області

про стягнення 54 145,09 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ", позивач) до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (далі - Служба розвитку інфраструктури, відповідач) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 54 145,09 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за генеральним договором страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270 від 23.09.2015 був застрахований транспортний засіб "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Порше Лізинг", з яким 15.02.2021 стався страховий випадок - наїзд на ділянці автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м. на перешкоду (наявні на покритті ямки та руйнування), у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 54 145,09 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "УСГ" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача, як балансоутримувача автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, внаслідок страхового випадку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти її задоволення, посилаючись на відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки 15.05.2019 Службою розвитку інфраструктури був виданий ордер (дозвіл) № 39 на виконання підрядником - ТОВ "Азвірт" ММС" робіт з капітального ремонту автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі км 18+730 - км 61+160, відповідно до якого вказана ділянка передається в обслуговування підряднику та саме він несе матеріальну відповідальність за відшкодування збитків заподіяних страхувальнику. Також вказав, що схема місця ДТП не є належним доказом, що підтверджує пошкодження ділянки автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м. та вину відповідача у ДТП, що сталась 15.02.2021. Просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві, вважаючи їх необґрунтованими.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/16724/23 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області про стягнення 54 145,09 грн. відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 25.03.2024 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що висновки, яких дійшов суд першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

-відповідачем не надано будь яких переконливих доказів відсутності його вини у завданні шкоди, як і не надано доказів на стростування обставин, викладених у позовній заяві.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін, посилаючись на те, що під час складання схеми ДТП було порушено вимоги до її складання, визначені у підпункті 10 пункту 4 розділу ІХ Інструкції: не зафіксовано розміри дефектів дорожнього покриття (вибоїни), позивачем не доведено скоєння ДТП внаслідок незадовільного експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі км 18+730 - км 61+160.

В поясненнях на відзив на апеляційну скаргу позивач повторно вказує про ненадання будь яких переконливих доказів відсутності вини відповідача у завданні шкоди, як і не надано доказів на стростування обставин, викладених у позовній заяві.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/16724/23, ухвалено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/16724/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до генерального договору страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270 від 23.09.2015, укладеного ПрАТ "СК "УСГ" та ТОВ "Порше Лізинг", були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.02.2021 на автодорозі М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м. стався страховий випадок - застрахований у позивача автомобіль "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Порше Лізинг" здійснив наїзд на перешкоду (наявні на покритті ямки та руйнування), що вказується у відповіді від НПУ.

На місце події були викликані працівники Управління патрульної поліції у місті Києві та інспектором, за участю фізичної особи ОСОБА_1 , був проведений огляд місця події, під час якого було встановлено, що автомобіль "Фольксваген" отримав механічні пошкодження (пошкоджені переднє праве колесо, передній правий диск, правий поріг), про що була складена схема місця ДТП від 15.02.2021.

17.02.2021 ТОВ "Порше Лізинг" (страхувальник) звернулось до ПрАТ "СК "УСГ" із заявою про настання страхового випадку. За вказаною подією представниками страхувальника та страховика був складений акт огляду транспортного засобу від 17.02.2021, яким зафіксовані наслідки страхового випадку, виявлені при огляді.

Відповідно до ремонтної калькуляції № , рахунків-фактури СТО від 05.03.2021, від 04.08.2021, від 24.11.2021 наданих позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 54 145,09 грн.

На підставі вказаної ремонтної калькуляції, рахунків-фактур, а також страхових актів № 14883 від 11.03.2021, № 14883/1 від 10.08.2021, № 14883/2 від 25.11.2021 ПрАТ "СК "УСГ" сплатило страхувальнику (на рахунок СТО) вартість відновлювального ремонту в сумі 54 145,09 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6195 від 12.03.2021, №20879 від 10.08.2021, № 32507 від 25.11.2021.

Позивач вважає, що оскільки Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області є підприємством, яке має утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Київській області, у тому числі і ділянку автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м., то саме відповідач є відповідальною особою за завдану шкоду та має відшкодувати позивачу сплачені кошти.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Позивач вважає, що оскільки Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області є підприємством, яке має утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Київській області, у тому числі і ділянку автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м., то саме відповідач є відповідальною особою за завдану шкоду та має відшкодувати позивачу сплачені кошти.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17 та від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18).

Для правильного вирішення питання щодо стягнення суми сплаченого страхового відшкодування (відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 ЦК України) суми шкоди, завданої внаслідок ДТП, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.03.2021р. у справі № 910/8002/20.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про автомобільні дороги" основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Згідно пункту 3 статті 13 Закону України "Про автомобільні дороги" орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 № Н-118 "Про деякі питання діяльності Служби автомобільних доріг у Київській області" Службу автомобільних доріг у Київській області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області.

Відповідно до пункту 1 Положення про Службу автомобільних доріг у Київській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 № 246 (чинне станом на день скоєння ДТП) (далі - Положення), Служба належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

Згідно п. 6.2.1 Положення Служба автомобільних доріг, зобов`язана, зокрема, організовувати будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Київській області відповідно до державних будівельних норм і стандартів.

Положеннями ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про дорожній рух" автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно та якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

У частині першій статті 24 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

З наявних у матеріалах справи доказів, та цього не заперечує відповідач, балансоутримувачем (власником) автомобільної дороги у Київській області, у тому числі і ділянки автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м. (на якій стався страховий випадок) є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на ордер (дозвіл) №39 від 15.05.2019 на капітальний ремонт ділянки автомобільної дороги М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі км 18+730 - км 61+160, що передається в обслуговування ТОВ "Азвірт" ММС" (підряднику) на період від початку робіт (19.06.2019) до вводу ділянки в експлуатацію.

Відповідно до п. 13 ордеру відповідальність за експлуатаційний стан автомобільної дороги та безпеку дорожнього руху на ділянці М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі км 18+730 - км 61 + 160 до вводу її в експлуатацію несе ТОВ "Азвірт" ММС".

Згідно п. 14 ордеру правову та матеріальну відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, які спричинені неналежним виконанням ремонтних робіт та робіт з експлуатаційного утримання, в тому числі в осінньо-зимовий період, на вказаній ділянці автодороги несе ТОВ "Азвірт" ММС".

Як вважає відповідач, оскільки на день скоєння ДТП відповідальність за неналежне експлуатаційне утримання автомобільної дороги М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі було покладено на ТОВ "Азвірт" ММС", то саме він є відповідальною особою за відшкодування позивачу шкоди внаслідок ДТП, у зв`язку з незадовільним утриманням дороги.

Вказані доводи відповідача правильно відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Згідно п. 5 вказаних Єдиних правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій" Єдиних правил).

Отже, у розумінні наведених положень, у даному випадку організацією, яка зобов`язана утримувати у належному стані дорогу загального користування Київської області, а також нести відповідальність у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області.

Посилання відповідача на ордер (дозвіл) № 39 від 15.05.2019 на право вільного доступу підряднику ТОВ "Азвірт" ММС" на будівельні майданчики та виконання робіт з капітального ремонту автомобільної дороги М-01 Київ - Чернігів - Нові Яриловичі км 18+730 - км 61+160, та контракту угоду від 31.10.2018 до цього ордеру, не можуть бути підставами для покладення відповідальності на ТОВ "Азвірт" ММС", оскільки умови цих документів регулюють правовідносини між їх учасниками та не можуть бути обов`язковими для позивача у даній справі.

Настання відповідальності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області може відбуватись не за умовами ордеру та/або контракту, а в силу прямої вказівки закону.

Так, місцевим господарським судом правильно вустановлено, що згідно ч. 5 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

Відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт передбачена ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Згідно ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Діяльність органів патрульної поліції, пов`язана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу І Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, пунктом 3 розділу II Інструкції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною 4 статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1 - 3 статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: - пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; - самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; - пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; - умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; - порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, - залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; - порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції схема місця дорожньо- транспортної пригоди - це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

На схемі місця ДТП графічно зображується та фіксуються, серед іншого, розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття (підпункт 10 пункту 4 розділу IX Інструкції).

Відповідно до ДСТУ 3587-97, автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Згідно пп. 3.1.1.- 3.1.2 ДСТУ 3587-97, покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг 1 - ПІ категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів максимальні терміни їх ліквідації не повинні перевищувати 5 днів.

Проте, в матеріалах справи відсутній акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, із зазначенням розмірів дефектів дорожнього покриття, що, відповідно, унеможливлює визначення глибини вибоїни.

Матеріали справи не містять і постанови про накладення адміністративного стягнення, протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду місця пригоди, показання свідків, фотоматеріалів, тощо, з яких можливо було б встановити завдання шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з наявністю дефектів дорожнього покриття на ділянці автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м.

Надана позивачем схема місця ДТП, складена органом поліції, є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення (про що також зазначено у самій схемі ДТП), тому сама по собі схема не може вважатись належним доказом підтвердження настання страхового випадку у зв`язку з невідповідністю покриття автомобільної дороги нормам та стандартам, визначеним у ДСТУ 3587-97.

Крім того, у вказаній схемі органом поліції не було вказано виду пригоди (зазначено: "наїзд на пе"), а дані про пошкодження транспортного засобу були підтверджені не водієм автомобіля "Фольксваген" - ОСОБА_2 (саме дану особу власник пошкодженого автомобіля вказав у заяві про настання страхового випадку), а іншою особою - ОСОБА_1. (про що зазначено у схемі місця ДТП).

Залишаючи позовну заяву ПрАТ "СК "УСГ" без руху (ухвала від 02.11.2023), суд просив позивача надати докази, що покриття на ділянці автодороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м., де сталась ДТП 15.02.2021 за участю застрахованого у позивача автомобіля, не відповідає п. 3.1.1-3.1.2 ДСТУ 3587-97.

У своїх поясненнях позивач зазначив, що "згідно технічних характеристик автомобіля "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , кліренс (дорожній просвіт відстань від поверхні землі до найнижчої точки центральної частини автомобіля) становить 138 мм (13 см). У зв`язку з тим, що автомобіль "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, на думку позивача, глибина вибоїни на дорозі перевішувала граничні показники визначені у п.п. 3.1.1.- 3.1.2. ДСТУ 3587- 97".

Оскільки вказані пояснення позивача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях представника позивача, колегія суддів погоджується з їх відхиленням судом першої інстанції як необґрунтованих.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності із встановленими обставинами, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність існування причинно-наслідкового зв`язку між можливою протиправною поведінкою (бездіяльністю) Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області та понесеною ТОВ "Порше лізинг України" шкодою у зв`язку з пошкодженням автомобіля "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про не доведення позивачем належними, допустимими та вірогідними доказами, що пошкодження автомобіля "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталось саме внаслідок порушення відповідачем правил, норм і стандартів при утриманні ділянки автомобільної дороги М-01-Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (на м. Гомель), 22 км. 0 м.

З огляду на викладене, доводи апелянта (позивача), викладені в апеляційній скарзі, є ідентичними доводам позовної заяви (з усуненими недоліками), та не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/16724/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/16724/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

4. Матеріали справи №910/16724/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова