ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 922/3078/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (61166, м. Харків, вул. Шатилівська, 4, )
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківблагоустрій" через систему Електронний суд звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до фізичної особи підприємця Лисичкіна Олександра Валерійовича, який здійснював підприємницьку діяльність, але 17.11.2022 припинив діяльність за власним рішенням, про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021 у сумі 2792,16 грн, з яких 2257,40 грн основного боргу, 478,76 грн інфляційних втрат; 56 грн 3% річних. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Позов обґрунтовано посиланням на несвоєчасну оплату відповідачем за послуги надані позивачем за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.09.2024 позовну заяву Комунального підприємства "Харківблагоустрій" залишено без руху. Встановлено: строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху; спосіб усунення недоліків позовної заяви - шляхом приведення у відповідність вступної та прохальної частин позовної заяви з уточненням статусу відповідача.

04.09.2024 від позивача через систему Електронний суд надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 22112), до якої позивач додав позовну заяву із ідентичним вказанням статусу відповідача у вступній та прохальних її частинах та вказав відповідача як фізичну особу.

Судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру стосовно місцезнаходження відповідача ОСОБА_1 .

Згідно відповіді №771468 від 05.09.2024 за вказаними судом параметрами щодо ОСОБА_1 фізичну особу не знайдено.

05.09.2024 судом здійснено запит до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з метою визначення місцезнаходження відповідача ОСОБА_1 .

30.09.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит (вх. № 24445), згідно якої адресою місцезнаходження відповідача є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено строк на подання суду заяви із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали. Також, вказаною ухвалою відповідачу встановлено строк 15 календарних днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано обов`язок, передбачений ч. 6 ст. 6 ГПК України та не зареєстровано електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, тому копію ухвали суду від 30.09.2024 про відкриття провадження у справі, було надіслано судом засобами поштового зв`язку за відомою адресою місцезнаходження відповідача згідно довідки Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вх. №24445 від 30.09.2024).

Вказану ухвалу було вручено відповідачу 02.10.2024, про що свідчить поштове повідомлення повернуте відділенням поштового зв`язку до суду 07.10.2024, що вбачається із вхідного штемпеля канцелярії суду.

Також вказану ухвалу суду оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відтак, господарський суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи Господарським судом.

Разом з цим, судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, відтак, у відповідності до ч.9 ст. 165 ГПК України суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.02.2021 між Комунальним підприємством "Харківблагоустрій" (виконавець) та фізичною особою - підприємцем Лисичкіним Олександром Валерійовичем (замовник) було укладено Договір №2328 про виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території (далі-Договір) (а.с. 8-9).

Відповідно до умов п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надавати послуги з санітарного очищення прилеглої території до об`єкту господарської діяльності, розташованого за адресою: вул. Луї Пастера, 200-Б; площею 60,0 м2 (далі - прилегла територія), яка знаходиться в користуванні Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти і сплатити Виконавцеві надані послуги.

Відповідно до умов п. 2.2.1. Договору, замовник зобов`язується зокрема своєчасно робити оплату виконавцю за наданні послуги з санітарного очищення території, у розмірі і терміни, передбачені розділом 4, 5 цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за Договором робиться замовником шляхом часткової передплати грошових коштів (до 100 %) на розрахунковий рахунок виконавця до 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за Договором здійснюється до 30 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.3. Договору послуги вважаються наданими, якщо до 01 числа місяця, що йде за звітним, виконавцю не надійшла письмова претензія від замовника.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що вартість послуг з санітарного очищення прилеглої території, що надається Виконавцем за цим Договором щомісячно складає 314 грн 40 коп (триста чотирнадцять грн 40 коп), у тому числі 20% ПДВ в сумі 52,40 грн (п`ятдесят дві грн 40 коп), згідно з додатком №1 до Договору.

Листом №42 від 13.12.2021 позивач запропонував внести зміни до Договору та направив на адресу відповідача додаткову угоду №1 від 20.12.2021 (а.с. №11).

Додатковою угодою №1 від 20.12.2021 сторони внесли зміни до п.5.1 Договору, зокрема виклали його в такій редакції:

"П. 5.1. вартість послуг з санітарного очищення прилеглої території, що надається Виконавцем за цим Договором щомісячно складає 402 грн 00 коп (чотириста дві грн 00 коп), у тому числі 20% ПДВ в сумі 67,00 грн (шістдесят сім грн 00 коп), згідно Додатку №1 до Додаткової угоди №1." (зворотня сторона а.с. №11-12).

Відповідно до п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з "01" лютого 2021 року і діє до "01" лютого 2022 року. В п.11.3 сторони погодили наступне: якщо одна із сторін за 30 - днів до закінчення терміну дії Договору не заявила про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на тих же умовах і на той же термін. Заяв про розірвання Договору у цей період матеріали справи не містять. Отже, він є пролонгованим на наступний період.

КП «Харківблагоустрій» договір було призупинено з 01.09.2022 року, що убачається з наявного у матеріалах справи листа за вих. № 362/1 від 05.10.2022 (а.с. 16)

Договір було розірвано позивачем з 01.04.2023 року, що убачається з наявного у матеріалах справи листа за вих. № 199/3 від 03.04.2023 (зворотня сторона а.с. 16).

Позивач в порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із претензією №898 від 23.07.2024, в якій вимагав повернути суму заборгованості за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021. Проте відповідач зазначену претензію не отримав та вона повернулася на адресу позивача (а.с. №20-21).

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з оплати за надані послуги з санітарної очищення прилеглої території за Договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021 у сумі 2257,40 грн.

У позовній заяві позивач виклав розрахунок суми основного боргу та вказав, що вона складається із суми боргу, що існував станом на 01.03.2022 у розмірі 1118,40 грн. З березня по травень 2022 включно позивач нарахувань не здійснював, оскільки відповідач припиняв свою діяльність. З 25.06.2022 відповідач відновив свою діяльність, тому позивач нарахував до сплати оплату за послуги за червень 2022 року у розмірі 335,00 грн, за липень 2022 року у розмірі 402,00 грн та за серпень 2022 року у розмірі 402,00 грн.

Також, у зв`язку із наявністю заборгованості позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у сумі 56,00 грн за період з 01.11.2021 по 31.08.2022 та інфляційні втрати у розмірі 478,56 грн за період з листопада 2021 по серпень 2022.

Проте, як стверджує позивач, відповідач на момент звернення позивача до суду суму боргу у розмірі 2257,40 грн, 3% річних та інфляційні втрати не погасив.

В той же час при прийнятті судом до розгляду даної позовної заяви судом встановлено, що на момент існування між сторонами договірних відносин відповідач був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, проте, що 17.11.2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис: 002193075 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Лисичкіна Олександра Валерійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі власного рішення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відтак норми процесуальних законів наведено тут і далі у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, а саме договору на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились та наявна заборгованість, суд дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та доказам, які надані у справі, суд виходить з наступного:

Спір у справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання за Договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021 в частині несвоєчасної оплати наданих позивачем послуг, з огляду на що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2257,40 грн, що складається з заборгованості станом на 01.03.2022, та за період з червня по серпень 2022 включно, 3% річних у сумі 56,00 грн за період з 01.11.2021 по 31.08.2022 та інфляційні втрати у розмірі 478,56 грн за період з листопада 2021 по серпень 2022.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд визнає доведеним факт надання позивачем послуг та отримання послуг відповідачем на виконання умов договору №01/06-2023 від 01.06.2023 про надання послуг техніки, виходячи із умов договору. Отже, господарські зобов`язання позивача за договором є виконаними, що підтверджується .

Системний аналіз положень діючого законодавства, наведений вище з урахування обставин, встановлених судом дає підстави для висновку суду, що у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу 2257,40 грн за отримані послуги. Проте, в порушення умов договору цей обов`язок виконаним не був, тому відповідач має заборгованість перед відповідачем у розмірі 2257,40 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, з урахуванням зазначених норм та того, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, суд висновує, що позовні вимоги позивача про стягнення основної заборгованості за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021 в сумі 2257,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 56,00 грн за період з 01.11.2021 по 31.08.2022 та інфляційних втрат у розмірі 478,56 грн за період з листопада 2021 по серпень 2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем прав позивача внаслідок несвоєчасних розрахунків за надані позивачем послуги, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому суд ознайомившись із розрахунком позивача констатує, що позивач здійснив не вірне нарахування, оскільки він нараховує 3% річних та інфляційні втрати на всю суму заборгованості у розмірі 2257,40 грн за попередній період, тобто за той період коли суми боргу ще не було.

Враховуючи положення п.4.1 договору, яким встановлено, що остаточний розрахунок за Договором здійснюється замовником до 30 числа поточного місяця, нарахування інфляційних та 3% річних повинно здійснюватись з 01.12.2021 по 31.08.2022.

Суд здійснив власний розрахунок та зазначає, що правильним розрахунком та такою, що підлягає задоволенню, є сума інфляційних втрат у розмірі 269,33 грн та сума 3% річних у розмірі 29,37 грн. Таким чином, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 209,43 грн та 3% річних у сумі 26,63 грн слід відмовити.

Ураховуючи те, що позов задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони відповідно до задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При цьому суд враховує, що позовна заява подана позивачем через систему Електронний суд, проте позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, не враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто надмірно сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн. Отже вірною сумою судового збору за подання даного позову до суду є сума 2422,40 грн, з якої й обраховується сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610-612, 599, 627-629, 901, 903 Цивільного кодексу України, та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 91, 123, 126, 129, 130, 221, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (61166, м. Харків, вул. Шатилівська, 4, ) заборгованість за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території №2328 від 01.02.2021 у сумі 2556,10 грн, з яких 2257,40 грн сума основного боргу, 269,33 грн інфляційних втрат та 29,37 грн 3% річних.

В частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 209,43 грн та 3% річних у сумі 26,63 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (61166, м. Харків, вул. Шатилівська, 4, ) судовий збір у сумі 2217,60 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "28" листопада 2024 р.

Суддя Ю.Ю. Мужичук