РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2024Справа №910/10471/24
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"

про стягнення 39 390,85 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Шманьов Т.І.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 39 390,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №713099а2д від 13.04.2023, здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб, а відтак в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" він набув право вимоги до відповідача (винної в ДТП особи) в межах відшкодованої суми.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 відкрито провадження у справі, визнано, що справу доцільно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, так як справа не є складною і не потребує встановлення значного обсягу обставин.

12.09.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову оскільки в ході проведеного ним розслідування причин та обставин ДТП, яка сталася 01.08.2024 встановлено, що пошкодження транспортного засобу - Рено, НОМЕР_4 відбулося з вини пасажира транспортного засобу Фольксваген, державний номерний НОМЕР_1 , що виключає відшкодування ТОВ "Страхова група "Оберіг" заявленої до стягнення шкоди в силу положень пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Через систему "Електронний суд" 16.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Через систему "Електронний суд" 19.09.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 вирішено здійснювати розгляд справи №910/10471/24 за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання на 06.11.2024.

Протокольною від 06.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2024.

Представники сторін у судове засідання 20.11.2024 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду були належним чином повідомлені.

20.11.2024 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.04.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Воортекс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №713099а2д.

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Рено», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

У відповідності до умов вказаного договору страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

01.08.2024 у м. Києві на пр. Григоренка, 32Д відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено», державний номерний знак « НОМЕР_2 » та транспортного засобу «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва Попову Наталію Василівну було визнано винною у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи.

На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт ARX3777414 від 08.08.2023 року. На підставі вище зазначеного страхового акту АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 39 390,85 грн.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована за полісом НОМЕР_3 у ТОВ "Страхова група "Оберіг".

Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом передбачено франшизу у розмірі 0 грн. 00 коп., а відтак позивач вважає, що в силу приписів статей 993, 1187, 1188 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у ТОВ "Страхова група "Оберіг" виникло зобов`язання перед АТ «СК «АРКС» відшкодувати завдані збитки в межах ліміту відповідальності передбачених полісом у розмірі 39 390,85 грн.

22.07.2024 АТ «СК «АРКС» звернулось до ТОВ "Страхова група "Оберіг" із претензією.

20.08.2024 ТОВ "Страхова група "Оберіг" відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України в редакції чинній на моменту виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону чинній на моменту виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Враховуючи заперечення відповідача та дослідивши схему та обставини ДТП, суд зазначає, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Пунктом 5.1 Правил дорожнього руху України визначено, що посадку (висадку) дозволяється здійснювати пасажирам після зупинки транспортного засобу лише з посадкового майданчика, а в разі відсутності такого майданчика - з тротуару чи узбіччя, а якщо це неможливо, то з крайньої смуги проїзної частини (але не з боку суміжної смуги для руху), за умови, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху.

При цьому підпунктом г) пункту 5.2 Правил дорожнього руху України закріплено, що пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, а згідно пункту б) пункту 5.3 вказаних правил відчиняти двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі.

Так, враховуючи надані сторонами докази, судом не заперечується винність дій пасажира «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час користування вказаним авто, що в результаті призвели до заподіяння шкоди страхувальнику позивача.

Однак, враховуючи положення статті 1187 ЦК України та те, що шкода страхувальнику позивача заподіяна внаслідок користування застрахованим відповідачем транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, в силу частини 2 вказаної статті така шкода покладається на особу яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, тобто на водія, який перебував за кермом «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 на час ДТП.

Доказів того, що вказана особа не мала правових підстав на керування «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 20.11.2024 матеріали справи не містять.

Так, суд не погоджується із посиланнями відповідача пункт 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки в даному випадку відповідальність водія застрахованого ним транспортного засобу виникає в силу положень статті 1187 ЦК України.

Згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Із врахуванням встановленого вище, суд дійшов висновку, що оскільки водій застрахованого відповідачем транспортного засобу згідно полісу № ЕР211446735 є відповідальною особою за заподіяну шкоду страхувальнику позивача в ході ДТП, зокрема з огляду на наявність постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.08.2023 №753/14393/23 та в силу зазначених вище норм чинного законодавства, в частині пошкодження транспортного засобу Рено, держаний номер НОМЕР_4 в заявленому даним позовом розмірі.

Суд зазначає, що оскільки позивачем як страховиком виплачено суму страхового відшкодування потерпілому внаслідок ДТП особі, його вимоги до відповідача є правомірними та обґрунтованими.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником відповідача та з огляду на перехід до Позивача права вимоги до відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в силу його обґрунтованості.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070, ) суму страхового відшкодування в розмірі 39 390 (тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто) грн 85 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.11.2024.

Суддя Н.І. Зеленіна