СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Харків Справа № 922/2838/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,

та представників учасників справи:

від відповідача- Куян М.В.; інші учасники справи не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 09.12.2020 у справі №922/2838/20

за позовом Харківської міської ради м.Харків

до Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича м.Харків

про розірвання договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Харківська міська рада (дал- Позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича (далі- Відповідач) про розірвання Договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, укладеного між сторонами спору на земельну ділянку кадастровий номер :10:002:0087 по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га та про зобов`язання Відповідача повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова. Покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.12.2020 року у справі №922/2838/20 позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням та вважаючи його таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначав, що:

- господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для розірвання оспорюваного договору оренди землі, оскільки Позивачем не доведено факту самочинного будівництва;

-судом першої інстанції на враховано наявність спору між сторонами про скасування рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41188282 від 18.05.2018, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна № 101(справа №643/460/20).

- суд необґрунтовано відмовив у застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин.

Від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін за наступних підстав:

- доведеності самочинного будівництва на спірній земельній ділянці, що суперечить умовам договору оренди землі;

- відсутності впливу спору у цивільній справі № 643/460/20 на обставини даної справи;

- обґрунтованість висновку про відсутність підстав до застосування строків позовної давності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, а ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 року розгляд справи призначено на 22.02.2021 о 10:30.

Ухвалою суду від 22.02.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2021 о 10:30.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, яка залишена без змін Постановою Верховного суду від 12.05.2021, дане апеляційне провадження зупинено до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі №643/460/20, що знаходиться в провадженні Московського районного суду м.Харкова.

На адресу Східного апеляційного господарського суду 09.10.24 року від господарського суду Харківської області надійшов лист №643/460/20/001485/24 разом із копією рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2024 по справі №643/460/20.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.03.2024 провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду на 11.11.2024 о 12:00.

У судовому засіданні 11.11.2024р. Відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, але були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, тому судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- надання Відповідачу Рішенням Харківської міської ради від 24.11.2004 № 191/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» в оренду земельну ділянку по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га для будівництва торговельного комплексу до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації до 01.12.2029;

- укладення 22.07.2005 на підставі вказаного рішення між сторонами Договору оренди землі від № 75175/05 на земельну ділянку по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові (далі-Договір);

- реєстрація 08.07.2014 права оренди за Відповідачем на земельну ділянку (кадастровий номер :10:002:0087) по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові площею 0,0565 га на підставі договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2020 № 222382903;

-наявність за інформацію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) в період з 11.12.2013 в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua») декларації про готовність об`єкта (громадських) № ХК 20 (липень 2013) на об`єкт «Громадський будинок- нежитловий будинок літ. А-1 (магазин); Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, 162» (замовник - ФОП), загальна площа - 55,7 м.кв. та декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 70 (травень 2014 року) на об`єкт «Реконструкція громадського будинку-нежитлової будівлі літ. А-1 (магазин) під магазин продовольчих товарів з буфетом; Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, 162» (замовник - фізична особа), загальна площа - 53,8 м.кв.;

-реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по вул. Академіка Павлова, 162, в Московському районі м. Харкова»: замовник - Спесивцев Юрій Віталійович; загальна площа - 402,2 м.кв;

- встановлення Інспекцією за результатами позапланової перевірки об`єкту за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 162 (акт № 250-А від 15.07.2016) факту виконання робіт з улаштування фундаментної плити під прибудову до тимчасових споруд торгівельного призначення, які знаходяться на земельній ділянці за вищевказаною адресою, зі зміною зовнішньої конфігурації без отримання містобудівних умов та обмежень;

- скасування наказом Інспекції від 26.07.2016 №50 реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція

громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по вул. Академіка Павлова, 162, в Московському районі м. Харкова».

- реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м. по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові, яке з 09.12.2013 за Відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850 та її скасування 30.05.2016 на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 № 922/1548/15;

- реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові з 15.06.2017 за Відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850, довідки від 17.05.2018 № 35, технічного паспорту від 17.05.2018 № б/н з урахуванням внесення змін об`єкту нерухомого майна, а саме: «нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні» на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича від 21.05.2018 № 4118282.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що Відповідач, в порушення умов спірного Договору оренди землі та вимог земельного законодавства, здійснив самочинне будівництво на орендованій земельній ділянці, що, на думку Позивача, є підставою для розірвання договору та підставою для повернення земельної ділянки власникові.

Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що ним, як орендарем, належним чином виконуються взяті на себе зобов`язання щодо користування спірною земельною ділянкою, а обставини на які посилається Позивач щодо здійснення самочинної реконструкції нежитлових приміщень та збільшення загальної площі нерухомості з загальної площі 53,8 м.кв. до 71,4 кв. м. не відповідають дійсності, оскільки у Відповідача наявні документи, які свідчать про дотримання ним вимог закону.

Також, Відповідач просив суд застосувати строки позовної давності, у зв`язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог, наголошуючи, що Позивач ще з 15.07.2016 р. був обізнаний про можливий факт порушення умов договору оренди, тож, трирічний строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки у Відповідача під час державної реєстрації в 2018 році нежитлової будівлі, що знаходиться на орендованій ділянці, був відсутній документ, що підтверджує прийняття літ А-1 площею 71,4 кв.м. до експлуатації, отже ним не доведено правомірності проведення реєстрації прав на нерухомість та не спростовано факту здійснення самочинного будівництва.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про порушення Відповідачем істотних умов Договору оренди землі, зокрема п. 7, 17 умов Договору та про наявність підстав до його розірвання, а також повернення спірної земельної ділянки до земель запасу міста Харкова

Зазначаючи про порушення Відповідачем істотних умов договору та інтересів Позивача, як власника земельної ділянки щодо її володіння, розпорядження та використання, суд виснував про недотримання встановлених законом будівельних норм при будівництві торговельного комплексу у період до 01.12.2006 р. на орендованій земельній ділянці, що позбавило Позивача можливості отримати результат (досягнути мети) щодо реалізації прийнятого ним на сесії рішення про надання спірної земельної ділянки в оренду ФОП Спесивцеву Ю.В.

Суд не знайшов правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки встановлене порушення (розміщення об`єкту самочинного будівництва без додержання будівельних норм) є триваючим у часі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими за наступних підстав.

Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV (далі - Закон №161-ХІV) визначено порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час укладення договору оренди землі) визначені істотні умови договору оренди землі. Такими істотними умовами є, зокрема, строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки.

Щодо змісту прав орендаря земельної ділянки, то приписами статті 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. При цьому орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.

Зазначене відповідає частині першій статті 628 ЦК України, яка передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини шостої цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 289/718/18).

При цьому за змістом ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, поряд із істотним порушенням договору другою стороною, підстави розірвання договору можуть бути передбачені у договорі та законі.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 31 та частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з підпунктом б) пункту 38 спірного Договору дія договору припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Стверджуючи про наявність підстав до розірвання Договору оренди, Позивач зазначав про порушення Відповідачем умов договору оренди землі та вимог чинного законодавства України, оскільки останнім на спірній земельній ділянці здійснено самочинне будівництво та зареєстровано відповідне право власності з порушенням норм містобудівного законодавства.

Статтею 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки (висновок в постанові Верховного Суду України від 25.05.2017 у справі №1512/3707/12).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, можна виділити наступні ознаки самочинного будівництва:

- об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом.

Отже, колегія суддів зазначає, що для застосування вищенаведених положень 376 ЦК України, Позивач у даному випадку має довести, що роботи, здійснені на належному відповідачеві об`єкті, є самочинним будівництвом, і насамперед що вони підпадають під встановлене визначення будівництва.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач право користування спірною земельною ділянкою набув на підставі Договору оренди землі від 22.07.2005року, відповідно до пунктів 8, 15 якого земельна ділянка передається для будівництва торговельного комплексу (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації до 01.12.2029.

За твердженням Позивача, будівельні роботи виконано зі зміною зовнішньої конфігурації без отримання містобудівних умов та обмежень, та як наслідок без належно затвердженої проектної документації, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 4.1 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», при цьому Позивач не наводить обставин самовільності будівництва нерухомого майна Відповідача на спірній земельній ділянці, а стверджує про незаконність проведення його перебудови на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по АДРЕСА_1 »: замовник - ОСОБА_1 ; загальна площа - 402,2 м.кв., а також про незаконність державної реєстрації права власності на це нерухоме майно.

Позивач зазначає, що будівельні роботи виконувались без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, надавши у якості доказу акт № 250-А від 15.07.2016 позапланової перевірки об`єкту за адресою: м Харків, вул. Академіка Павлова, 162, яким встановлено факт виконаних робіт з улаштування фундаментної плити під прибудову до тимчасових споруд торгівельного призначення, які знаходяться на земельній ділянці за вищевказаною адресою.

Відповідачем сам факт проведення цих робіт заперечується, а лише зазначений акт не є достатньою підставою до встановлення такого факту в межах даної господарської справи, оскільки цей складений Інспекцією залишений без відповідного реагування у межах наданих законом повноважень на начебто вчинене Відповідачем порушення у сфері містобудування, в матеріалах справи відсутні докази застосування відносно Відповідача будь-яких санкцій в передбаченому законом порядку, притягнення його до відповідальності, зокрема, на підстав норм Законів України Про регулювання містобудівної діяльності, Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, КУпАП.

Предметом позову в даній справі є вимоги про розірвання Договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, укладеного між сторонами спору на земельну ділянку кадастровий номер :10:002:0087 по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га та про зобов`язання Відповідача повернути означену земельну ділянку до земель запасу міста Харкова, але за змістом як позовної заяви, так і мотивувальної частини рішення, від Відповідача вимагалося довести наявність законних підстав до державної реєстрації ним в 2018 році права власності на нежитлову будівлю літ. А-1, що розташована на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в межах даної справи право власності Відповідача на спірне нерухоме майно предметом спору не є, воно не оспорюється Позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м. по АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_1 ще в 2013 році на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850.

Крім того, обставина введення в експлуатацію спірного об`єкту нерухомості відповідно до Декларації про готовність об`єкту до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 25.07.2013р., отримання Відповідачем свідоцтва на право власності від 11.12.2013р. № 14432850 на об`єкт нерухомого майна Літ. «А-1» за спірною адресою у відповідності до встановленого законом порядку та здійснення у грудні 2013 року державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості за Відповідачем державним реєстратором відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , встановлена в рішенні Господарського суду Харківської області від 02.06.2015 року у справі № 922/1548/15 (яке залишено в силі Постановою ВГСУ від 15.03.2015 року), учасником якої Позивач не був, але зазначені обставини ним не заперечувалися та не спростовувалися при розгляді даної господарської справи.

Сам факт скасування державної реестрації права власності Відповідача на спірне нерухоме майно на підставі постанови суду апеляційної інстанції в межах справи № 922/1548/15, яка в подальшому була скасована зазначеною постановою ВГСУ від 15.03.2015 року, не вплинула на законність та обгрунтованість набрання Відповідачем права власності на це новозбудоване майно ще в 2013 році.

При цьому Позивач пов`язує своє порушене право, як власника земельної ділянки, лише з фактом відсутності документу про ведення об`єкта в експлуатацію на момент повторної державної реєстрації права власності Відповідача на ту саму будівлю в 2018 році, спираючись на інформацію Інспекції щодо скасування за наказом останньої від 26.07.2016 №50 реєстрації декларації Відповідача про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по АДРЕСА_1 », загальна площа - 402,2 м.кв.- у зв`язку з виявленням факту подання недостовірних відомостей, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, як такий, на якому будівельні роботи виконувались без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому доказів притягнення Відповідача до відповідальності за таке порушення - матеріали справи не містять.

Згідно тієї ж інформації, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м по АДРЕСА_1 з 15.06.2017 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850, довідки від 17.05.2018 № 35, технічного паспорту від 17.05.2018 № б/н з урахуванням внесення змін об`єкту нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м, змінено на нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м, на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича від 21.05.2018 № 4118282.

Законність означених дій державного реєстратора були предметом спору в межах справи цивільної справи (в подальшому перекваліфікованої в господарську ) №643/460/20 за позовом Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Позивача за позовом до Реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. та Відповідача про скасування означеного рішення державного реєстратора, проте рішенням господарського суду Харківської області від 01.08.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено за мотивами неефективності обраного Прокурором способу захисту, який не здатний відновити право, про порушення якого стверджує Позивач, а задоволення відповідного позову навпаки, буде лише породжувати правову невизначеність та порушувати стабільність суспільних відносин та господарського обороту, а також зможе призвести до незаконного втручання держави у право приватної власності фізичної особи.

Означене рішення сторонами спору не оскаржувалось та набуло законної сили.

За таких обставин лише факт ненадання Відповідачем доказів щодо наявності у нього на момент реєстрації в 2018 році права власності документу, що підтверджує прийняття зазначеної нежитлової будівлі літ А-1 до експлуатації в 2018 році - не свідчить про самовільну забудову земельної ділянки, наявність підстав до розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення цієї ділянки до земельних запасів міста Харкова.

Щодо різниці в площі будівлі 55,7 кв.м та збільшення її в подальшому до 71,4 кв.м, то по перше - Позивачем в позовній заяві не зазначено обставин, внаслідок аналізу яких можна пов`язати таку зміну площі з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а по друге- цю зміну за наданими доказами не можливо пов`язати із фактично здійсненою реконструкцією на підставі декларації Відповідача про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 - хоча б внаслідок значної різниці квадратури загальної площі ( 71,4 та 402,2 м.кв.).

Позивачем не заявлено обставин та не надано доказів невідповідності за технічними характеристиками існуючого об`єкту тим нормам проектної документації, на підставі якої будівля А-1 первісно була збудована та зареєстрована.

Отже, станом на 11.12.2013 року будівництво спірної будівлі на відведеній для цієї мети у встановленому порядку земельній ділянці було завершене, законність такого будівництва було засвідчено державою шляхом видачі свідоцтва на право власності Відповідача на зазначене новозбудоване майно, що виключає наявність обставин самовільної забудови спірної земельної ділянки в світлі вимог вищенаведеної норми ст.376 ЦК України.

Крім того, судова колегія зазначає, що обраний Позивачем спосіб захисту у вигляді розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки не є ефективним, не призведе до поновлення заявлених Позивачем прав, оскільки не може усунути порушень будівельних норм і правил (якщо б існування таких порушень було доведено) та не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна, що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (висновок в Постанові ВП ВС від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).

Таких вимог в межах даної справи не заявлено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що Позивачем не доведений факт самовільної забудови земельної ділянки, не встановлено з боку Відповідача порушень істотних умов Договору оренди землі, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимоги є помилковим.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не беруться судовою колегією до уваги, оскільки не впливають на суть спору та наведених вище підстав до відмови у позові.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2020 року у справі №922/2838/20 підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.277 ГПК у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з прийняттям нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог та нового розподілу судових витрат.

За таких обставин, по справі слід прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради м.Харків до Фізичної особи- підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича м.Харків про розірвання Договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05 та зобов`язання Фізичну особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова..

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду позовної заяви та апеляційної скарги слід віднести на Позивача, стягнувши з останього на користь Відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної cкарги у розмірі 6 306,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 09.12.2020 у справі № 922/2838/20 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.12.2020 у справі № 922/2838/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради м.Харків до Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича м.Харків про розірвання Договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05 та зобов`язання Фізичну особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій, віднести на Харківську міську раду.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7; ідентифікаційний код 04059243) на користь Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_2 ; ідент. код НОМЕР_1 ; відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні) витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 6 306,00 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 25.11.2024 після закінчення перебування у відрядженні судді-доповідача у справі.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков