ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Справа№ 910/6641/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 26.11.2024 у справі №910/6641/24 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024

у справі № 910/6641/24 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 240 570,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов`язання внести зміни до особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 240 570,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у відповідача підстав для нарахування позивачу плати за переадресування вантажу у вагонах №№ 95492880, 95355913, 95794020, 95527602, 95694410, 95352365, 95543823, 95683579, 95361358 та 95642864 на станцію Красне Львівської залізниці в сумі 240 570,00 грн. на підставі договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 від 06.03.2020, та, відповідно, для списання цих грошових коштів з особового рахунку позивача, внаслідок чого ці кошти вважаються набутими відповідачем без достатньої правової підстави.

При цьому позивач зазначив, що:

- вантаж у спірних вагонах мав бути перевезений за маршрутом станція Ходорів Львівської залізниці - станція Щебжешин ЛХС (Республіка Польща), проте, у зв`язку із запровадженням у Республіці Польща заборони ввезення (імпорту) агропродукції, відповідачем з 15.04.2023 введено обмеження на відповідні перевезення, з огляду на що, та враховуючи наявність ризику псування вантажу через довготривалий простій на шляху прямування, позивач здійснив переадресування вказаного вантажу зі станції Здолбунів Львівської залізниці на станцію Красне Львівської залізниці;

- при розрахунку платежів за перевезення спірних вагонів відповідач виходив з того, що перевезення вантажу з станції Ходорів Львівської залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці слід обраховувати з використанням показника «середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу» того виду сполучення, яке було встановлене при відправленні вантажу на станції відправлення, тобто виходячи з того, що таке перевезення є міжнародним (50 км/год), а від станції Здолбунів Львівської залізниці до станції Красне Львівської залізниці - з того, що таке перевезення є внутрішнім (204 км/год);

- водночас позиція відповідача щодо розрахунку платежів за перевезення спірних вагонів з станції Ходорів Львівської залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці із застосуванням показника «середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу» встановленого для міжнародних перевезень, є невірною, оскільки вказане не відповідає, як умовам укладеного між сторонами договору, так і порядку обрахунку про який зазначив сам відповідач у листі від 17.05.2024 № ЦЦМ-12/206.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що нарахування провізних платежів по спірній залізничній накладній здійснено з урахуванням зміни виду сполучення з міжнародного на внутрішнє, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору та пункту 29.1. розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, а відтак стягнуті з особового рахунку позивача кошти не підлягають відновленню на особовому рахунку останнього, оскільки списані правомірно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визнав, що виконаний позивачем розрахунок провізних платежів за перевезення спірних вагонів, здійснений із застосуванням показника середньої швидкості у розмірі 204 км/год є вірним, тоді як відповідачем не наданого належного обґрунтування для застосування показника середньої швидкості 50 км/год, зазначивши, що:

- відповідно до офіційної позиції відповідача викладеної у відповіді на адвокатський запит позивача «у разі приймання до перевезення вантажів на станціях України та розкредитування перевізних документів і видачі вантажу на станціях України, у т.ч. через переадресування (зміни договору перевезення), такі перевезення відносяться до перевезень у внутрішньому сполученні.» Також у зазначеній відповіді відповідач зауважив, що перевезення у внутрішньому сполученні здійснюється відповідно до Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, та спірного договору.

- саме на станції призначення здійснюється остаточне визначення розміру провізних платежів та зборів, а тому станція призначення зобов`язання у разі переадресування вантажу здійснити перерахунок та визначити розмір провізних платежів, які підлягають сплаті. У разі зміни типу (виду) перевезення з міжнародного на внутрішнє сполучення та донарахуванню ПДВ у розмірі 20% як за перевезення у внутрішньому сполученні, то перерахунку підлягають усі платежі без винятку. Спірним договором та чинним законодавством протилежного не встановлено;

- обґрунтованим є твердження, що здійснюючи на станції призначення перерахунок провізних платежів та зборів як за перевезення у внутрішньому сполученні та донарахувуючи ПДВ за увесь відрізок перевезення, відповідач зобов`язаний був застосовувати цей порядок до всіх елементів (складових) провізних платежів, зокрема і до показника «Середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу» (км/добу) Vср).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим судом першої інстанції з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норми матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, зазначивши, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги обґрунтування апелянта щодо нарахованих платежів та застосованого показника «середня швидкість».

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024, справу № 910/6641/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Станік С.Р..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/6641/24, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/6641/24.

17.10.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.11.2024 о 10:15 год.

29.10.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

31.10.2024 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, а 05.11.2024 від позивача - заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких сторони підтримали свої правові позиції.

22.11.2024 до суду від відповідача налізла заява, в якій відповідач просить провести розгляд справи без участі представників відповідача, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

29.10.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява, в якій заявник просить надати йому можливість приймати участь в судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

У період із 28.10.2024 по 22.11.2024 суддя Гончаров С.А. перебував у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 заяву позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Станом на 26.11.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Позивач (замовник) та відповідач (перевізник) на підставі поданої позивачем відповідачу в електронній формі Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та Повідомлення позивача про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020, уклали договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 (далі договір).

30.03.2023 відповідачем оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 01.04.2023.

У договорі сторонами погоджено, що:

- предметом договору організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою (п. 1.1);

- надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (п.1.4);

- договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п. 1.5);

- договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (п. 1.6);

- договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (п. 1.7).

- договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. Договору (п. 1.10);

- перевізник зобов`язаний відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в інформаційному повідомленні про укладення договору в порядку, визначеному в п.1.9 договору, вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі (п.п.2.3.3, 2.3.4);

- розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (п. 4.1);

- оплата послуг відповідно до договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розд.15 договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок перевізника зі спеціальним режимом використання. Одержані на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника, а також веде облік надходження коштів і використання їх замовником для оплати перевезень та інших послуг за умовами цього договору (п. 4.2);

- по мірі виконання перевезень та надання послуг перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати, зокрема провізних платежів за перевезення, зазначених у накладних, суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами. (п. 4.4);

- щодобово, упродовж періоду виконання договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу (п. 4.5;

- у разі незгоди з нарахованими платежами та сумою списаних з особового рахунку коштів, замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на вказану в розділі 7 договору адресу філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» (п. 4.8);

- у випадку задоволення грошових вимог (претензій) замовника, перевізник має право відобразити відповідні грошові суми на особовому рахунку замовника в якості попередньої оплати в якості попередньої оплати. Належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів на нього (п. 7.4);

- сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи перевізника (п. 8.1);

- зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/ з накладенням КЕП. Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення (п. 9.4);

- договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення (п. 12.1).

На виконання п.2.3.3 договору, для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивача відкрито особовий рахунок з наданням коду платника №2829531.

05.04.2023 відповідачем проведено аукціон щодо продажу послуг з використання 10 вагонів - хопери-зерновози. Умовами аукціону визначені: ставка плати за використання власних вагонів Перевізника за аукціоном 1 822,50 грн. (без ПДВ) із застосуванням середньої швидкості перевезення «Vср» 50 км/добу, як для експортного сполучення через сухопутні переходи (разом з портом Рені) та вагонної відправки, коефіцієнт порожнього пробігу 0,91 (з 01.04.2023 по 30.06.2023).

Відповідно до Протоколу електронного аукціону № RCD001-UA-795 позивача визнано переможцем.

Позивачем відвантажено, а відповідачем прийнято до перевезення вантаж - пшениця тверда інша (код за ЄТСНВ -011005) у кількості 10 вагонів зі станції Ходорів Львівської залізницю на станцію Щебжешин ЛХС, Польща, що підтверджено накладною № 39521661.

Згідно з Переліком № 20230411 від 11.04.2024 розмір провізних платежів склав 634 702,90 грн. без ПДВ, зокрема: тариф - 215 710,00 грн., додаткові збори та послуги - 418 992,90 грн., що також підтверджується графою 57 Розділу А перевізного документа № 39521661.

Водночас, у зв`язку із запровадженням Польщею заборони ввезення (імпорту) агропродукції з України та на підставі повідомлення ПКП ЛХС (Польської державної залізниці) від 11.04.2023 № WH3-774/2023/04 починаючи з 15.04.2023 і до відміни відповідачем введено обмеження на перевезення (конвенційна заборона), що підтверджується листом від 13.04.2023 № ЦДЗ/127.

Також Листами від 18.04.2023 № ЦДЗ/129 та від 03.05.2023 № ЦДЗ/140 підтверджується існування конвенційних заборон і надалі.

Зважаючи на вказане, а також у зв`язку із наявністю ризику псування вантажу через довготривалий простій на шляху прямування, позивач у травні здійснив переадресування вантажу по станції Здолбунів на станцію Красне Львівської залізниці, а саме вагонів №№ 95492880, 95355913, 95794020, 95527602, 95694410, 95352365, 95543823, 95642864, 95683579, 95361358 згідно основного перевізного документа № 39521661.

По прибуттю на станцію Красне Львівської залізниці вагонів згідно перевізного документа № 39521661 відповідачем самостійно здійснено коригування розміру платежів, зокрема з Переліку № 20230516 від 16.05.2023 вбачається, що здійснено донарахування тарифу і додаткових зборів та послуг у сумі 28 329,00 грн. без ПДВ, а також повернуто:

- послуги приймання і відправлення імпортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 17 040,90 грн. без ПДВ;

- перебір збору за послуги по здачі експортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 18 012,20 грн. без ПДВ;

- покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів (порожніх власних вагонів перевізника), що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- перебір збору за покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів, що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- перебір плати за використання власних вагонів перевізника у сумі 236 925,00 грн. без ПДВ;

- перебір компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника у сумі 3 589,00 грн. без ПДВ.

Також з Переліку № 20230529 від 29.05.2023 вбачається, що згідно перевізного документа № 39521661 Залізницею здійснено коригування:

- повернуто тариф і додаткові збори та послуги у сумі 28 329,00 грн. без ПДВ

- повернуто перебір плати за використання власних вагонів перевізника у сумі 346 275,00 грн. без ПДВ;

- повернуто послуги приймання і відправлення імпортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 17 040,90 грн. без ПДВ;

- донараховано перебір плати за використання власних вагонів перевізника у сумі 236 925,00 грн. без ПДВ;

- повернуто перебір збору за покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів, що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- донараховано перебір збору за покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів, що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- донараховано покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів (порожніх власних вагонів перевізника), що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- донараховано послуги приймання і відправлення імпортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 17 040,90 грн. без ПДВ;

- повернуто перебір збору за послуги по здачі експортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 18 012,20 грн. без ПДВ;

- донараховано перебір компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника у сумі 3 589,00 грн. без ПДВ;

- повернуто перебір збору за покриття витрат на митний догляд експортно-імпортних вантажів, що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи, у сумі 179,40 грн. без ПДВ;

- повернуто тариф у сумі 215 710,00 грн. без ПДВ;

- донараховано перебір збору за послуги по здачі експортних вантажів через станції Львівської залізниці у сумі 18 012,20 грн. без ПДВ;

- повернуто перебір компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника у сумі 37 306,00 грн. без ПДВ;

Згодом згідно Переліку № 20230530 від 30.05.2023 відповідачем самостійно здійснено донарахування згідно перевізного документа № 39521661 тарифу при видачі (прибутті) вантажу у сумі 288 876,00 грн. з ПДВ; плати за використання власних вагонів перевізника при видачі у сумі 328 050,00 грн. з ПДВ; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника у сумі 31 191,60 грн. з ПДВ.

Зважаючи на вказане, загальний розмір провізних платежів склав:

без ПДВ:

634 702,90 грн. + 28 329,00 грн. - 17 040,90 грн. - 18 012,20 грн. - 179,40 грн. - 179,40 грн. - 236 925,00 грн. - 3 589,00 грн. - 28 329,00 грн. - 346 275,00 грн. - 17 040,90 грн. + 236 925,00 грн. - 179,40 грн. + 179,40 грн. + 179,40 грн. + 17 040,90 грн. - 18 012,20 грн. + 3 589,00 грн. - 179,40 грн. - 215 710,00 грн. + 18 012,20 грн. - 37 306,00 грн. = 0 грн. без ПДВ;

з ПДВ:

288 876,00 грн. з ПДВ + 328 050,00 грн. з ПДВ + 31 191,60 грн. з ПДВ = 648 117,60 грн. з ПДВ.

Таким чином, у зв`язку із переадресуванням вантажу згідно перевізного документа № 39521661 на станцію Красне відповідачем повернуто всі платежі, нараховані без ПДВ, та здійснено нарахування платежів із ПДВ за всі відрізки перевезення.

Загальний розмір провізних платежів склав 648 117,60 грн. з ПДВ

Водночас, за розрахунком позивача, розмір провізних платежів має становити 460 556,40 грн. з ПДВ, а тому перебір склав 187 561,20 грн. з ПДВ.

Позивач, не погоджуючись з розміром нарахованих провізних платежів, звернувся до відповідача з претензією від 15.01.2024 вих.№ 2024/ПР-2, в якій зазначив, що загальний розмір провізних платежів при перевезенні вантажу, який замовник повинен сплатити на користь перевізника за спірне перевезення у відповідності до п.3.2 договору в редакції від 01.04.2023 повинен становити 460 556,40 грн. в т.ч. ПДВ, а розмір перебору провізних платежів при спірному перевезенні становить 209 446,32 грн. та просив повернути кошти у розмірі 187 561,20 грн. на особовий рахунок позивача.

03.04.2024 згідно перевізного документа № 39521661 відповідачем здійснено донарахування плати за використання власних вагонів перевізника при видачі у сумі 43 740,00 грн. з ПДВ та компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника при видачі у сумі 9 268,80 грн. з ПДВ, що підтверджується Переліком № 20240403.

Зважаючи на вказане, 09.04.2024 позивачем на адресу відповідача направлено Лист-уточнення вих. № 2024/КВ-6 до Претензій, яким вказало, що перебір провізних платежів по відправці № 39521661 становить 240 570,00 грн.

Листом від 09.04.2024 № ЦТЛ-19/454 (отримано 12.04.2024) відповідачем претензію залишено без задоволення та повідомлено, що під час розгляду претензійних вимог виявлено недобір, а показник «Vcp» підлягає застосуванню як для експортного сполучення.

09.05.2024 позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом № А-177/24 щодо надання, зважаючи на приписи ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 6 Статуту залізниць України та п. 1.1 договору, офіційної інформацію про тип (вид) перевезення, до якого залізницею віднесено завершене перевезення згідно перевізного документа № 39439377 в цілому та/або окремо по відрізкам (подібні правовідносини).

Листом від 17.05.2024 № ЦЦМ-12/206 відповідачем надано відповідь на адвокатський запит згідно якої офіційно повідомлено наступне:

«У разі приймання до перевезення вантажів на станціях України та розкредитування перевізних документів і видачі вантажу на станціях України, у т.ч. через переадресування (зміни договору перевезення), такі перевезення відносяться до перевезень у внутрішньому сполученні.

Виходячи з вищевикладеного, перевезення вантажів за накладною № 39439377 від 09.04.2024 зі станції Ходорів регіональної філії «Львівська залізниця», досильного перевізного документа № 39548664 з переадресуванням по станції Ківерці призначенням на станцію Красне регіональної філії «Львівська залізниця» є перевезенням у внутрішньому сполученні.»

Також відповідач зауважив, що перевезення у внутрішньому сполученні здійснюється відповідно до Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та договору.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 240 570,00 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, з підстав, які детально наведені вище.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України та статтею 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Оскільки спірне перевезення здійснено у вагонах відповідача (перевізника), що вбачається з графи 7 відомості вагонів за накладною № 39521661, до спірних правовідносин застосовуються положення пункту 3.2. договору, відповідно до якого позивач зобов`язався сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника, які складаються з:

- плати за перевезення (провізної плати) навантаженого власного вагону перевізника та інших платежів, які визначаються за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів, за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 1-2 до договору.

Якщо тарифна відстань за перевезення власних вагонів перевізника в порожньому стані перевищуватиме 2 190,00 км, то плата визначається з використанням формул, наведених у пункті 2 розділу IV Збірника тарифів, за фактичну відстань та коефіцієнту, що коригує вартість за операцію руху залежно від відстані перевезення, який має значення у тарифному поясі «від 2091 км до 2190 км». Під час визначення тарифної відстані за перевезення порожніх власних вагонів перевізника неповні кілометри округлюються до повних за загальними правилами математичного округлення. У випадку оформлення відправки вантажу на експорт сплачуються додаткові збори, передбачені пунктами 5, 7 розділу ІІІ Збірника тарифів, окремо для завантаженого та порожнього вагонів; плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах). У разі використання власного вагону перевізника після «подвійних операцій», передбачених Правилами користування вагонами, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника та плата за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів у порожньому рейсі не нараховується.

Зі змісту договору слідує, що при перевезенні вантажів сума плати за використання вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів розраховуються за формулою, яка, серед іншого враховує Vср - середню швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу), відповідно до таблиці 3 Додатку 1-2 Договору залежно від типу рухомого складу, виду сполучення та виду відправки.

У таблиці 3 Додатку 2 до Договору встановлена середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу) у період з 01.08.2022:

- для експортного сполучення становить: вагонна/контейнерна відправка зерновозів - 50 км/год.;

- для внутрішнього або імпортного сполучення становить : вагонна/контейнерна відправка зерновозів - 204 км/добу.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами існують розбіжності у визначенні показника «середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу», який має застосовуватися при розрахунку провізних платежів за перевезення спірних вагонів зі станції Ходорів Львівської залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці (тобто до їх переадресування - примітка суду). Так:

- позивач вважає, що має бути застосований показник встановлений для перевезень по території України, виходячи з того, що вказане переведення фактично проведено по території України;

- відповідач застосовує показник середньої швидкості встановлений для міжнародних перевезень, виходячи з того виду перевезення, яке було встановлене при відправленні вантажу на станції відправлення, тобто виходячи з того, що таке перевезення є міжнародним.

Суд першої інстанції визнав вірним виконаний позивачем розрахунок з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно з приписами пункту 29.1. розділу ІІ Збірника тарифів при переадресуванні вантажу визначення провізної плати і зборів здійснюється окремо від станції відправлення до станції переадресування за первинними перевізними документами, від станції переадресування до нової станції призначення - за новими перевізними документами, що оформлюються на станції переадресування.

Таким самим порядком визначається плата, якщо вантаж переадресовується за первинними перевізними документами.

Згідно з пунктом 1.3. Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (далі - Правила № 644), остаточні розрахунки між залізницями й одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. До оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

У разі зміни типу (виду) перевезення з міжнародного на внутрішнє сполучення та донарахуванню ПДВ у розмірі 20% як за перевезення у внутрішньому сполученні, то перерахунку підлягають усі платежі без винятку.

Договором та чинним законодавством протилежного не встановлено.

Зважаючи на вказане, обґрунтованим є твердження, що здійснюючи на станції призначення перерахунок провізних платежів та зборів як за перевезення у внутрішньому сполученні та донарахувуючи ПДВ за увесь відрізок перевезення, відповідач був зобов`язаний застосовувати цей порядок до всіх елементів (складових) провізних платежів, зокрема і до показника «Середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу» (км/добу) Vср).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував на те, що для розрахунку провізних платежів та зборів за накладною № 39521661 слід застосовувати значення показника «Середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу» (Vср) 50 км/год - як для експортного сполучення через сухопутні переходи відповідно до приписів пункту 29.1. розділу ІІ Збірника тарифів.

Колегія суддів вважає вказані твердження помилковими та зауважує відповідачу на тому, що сам відповідач, у своєму листі від 17.05.2024 № ЦЦМ-12/206, який був наданий на адвокатський запит представника позивача вказав, що в разі приймання до перевезення вантажів на станціях України та розкредитування перевізних документів і видачі вантажу на станціях України, у тому числі через переадресування (зміни договору перевезення), такі перевезення відносяться до перевезень у внутрішньому сполученні, які здійснюється відповідно до Правил № 644 та договору.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наданий позивачем розрахунок провізних платежів за перевезення вагонів №№ 95492880, 95355913, 95794020, 95527602, 95694410, 95352365, 95543823, 95683579, 95361358 та 95642864 згідно накладної № 39521661, здійснений із застосуванням показника середньої швидкості в розмірі 204 км/год, є обґрунтованим, арифметично вірним та не суперечить умовам укладеного між сторонами договору та приписам чинного законодавства, а провізні платежі складають 460 556,40 грн. У свою чергу, відповідачем не наданого належного обґрунтування для застосування до спірного перевезення показника середньої швидкості 50 км/год.

Вказане свідчить про те, що відповідач неправомірно списав з особового рахунку позивача 240 570,00 грн. перевізних платежів та зборів за накладною № 39521661.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України та абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту 7.1. договору усі спірні питання з виконання вказаної угоди вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

Згідно з пунктом 7.4. договору належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання Товариства коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку позивача про зарахування коштів на нього.

Оскільки встановлено необґрунтованість нарахування та списання відповідачем вищезазначених провізних платежів у загальному розмірі 240 570,00 грн., і останній в добровільному порядку не вніс відповідних змін до особового рахунку позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання внести зміни до особового рахунку № 2829531 , шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 240 570,00 грн. та задовольнив вказані позовні вимоги. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/6641/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/6641/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 26.11.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров