ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4299/24

Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова розглянувши справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; (вул. Артилерійська, 1, Одеса, Одеська область, 65039) до відповідача: Фізична особа-підприємець Ільїн Антон Сергійович ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 15076,31 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ільїна Антона Сергійовича 15076,31 грн. заборгованості по орендній платі за період 01.12.2019 по 11.01.2021

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі. Справу прийнято розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що між Відділом освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі Орендодавець) та Фізичною особою-нідприємцем Ільїном Антоном Сергійовичем (далі - .Відповідач) був укладений доювір оренди нежилого приміщення від 05.11.2014 № 27-к/14 далі - Договір), відповідно до якою Відповідачу надано в строкове платне погодинне користування об єкт комунальної власності приміщення в Одеській ЗОШ № 63.

Додатковою угодою № 2 сторони Договору за взаємною згодою внесли зміни до абз. п.п. 1.1., до абз. 3 п.п. 1.1., та продовжено термін дії Договору до 03.11.2016.

Додатковим договором від 16.12.2016 сторони за взаємною згодою внесли зміни до Договору на підставі рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 № 1414-УП, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 24.11.2016 № 361, наказу Департаменту освіти та науки Одеської міської ради від 28.11.2016 № 185-ф, у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору, назву Орендодавця змінено на «Комунальну установу «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району м. Одеси» (далі - Орендодавця) та продовжено термін дії договору оренди до 03.111.2017.

Надалі додатковими договорами термін дії Договору продовжувався та вносилися зміни до розрахунку орендної плати.

Додатковим договором від 26.02.2018 сторони Договору за взаємною згодою внесли зміни до Преамбули та розділу «Місцезнаходження сторін» чим змінено назву Орендодавця на Одеська загальноосвітня школа № 63 І-ПІ ступенів Одеської міської ради Одеської області.

Додатковим договором від 23.03.2018 сторони Договору за взаємною згодою, керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017 № 2284 - VII «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», та на підставі акту приймання-передачі приміщення від 23.03.2018 у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» Договору назву Орендодавця змінено на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Додатковим договором від 11.07.2018 було перераховано місячну орендну плату.

Додатковим договором від 26.12.2018 сторони за взаємною згодою продовжили термін дії договору до 26.12.2019 та перерахували місячну орендну плату.

Надалі строк дії Договору оренди було пролонговано автоматично на той самий строк та на тих самих умовах де 26.12.2020 року у зв`язку з відсутністю у сторін заперечень щодо його продовження (в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ ( в редакції Закону чинній на момент пролонгації).

Надалі додатковими договорами вносилися зміни до розрахунку місячної орендної плати.

Останнім Додатковим договором від 18.08.2020 сторони за взаємною згодою внесли зміни до п.п. 2.2. п. 2 Договору щодо розрахунку орендної плати , виклавши наступним чином:

з 01.06.2020 по 31.08.2020 розмір орендної плати становитиме 50,78 грн, що розрахована на 01.06.2020 (без урахуванням податку на додану вартість та індексу інфляції), та є базовою ставкою орендної за місяць;

з 01.09.2020 в розмірі 1993,70 грн., що розрахована на 01.08.2020 (без урахування податку на додану вартість на індексу інфляції), та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Усі додаткові погодження (договори) до договору оренди є його невід`ємними частинами, що мають відповідну юридичну силу та є обов`язковими до виконання обома сторонами.

Варто звернути увагу, що 27.12.2019 р. набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р., який введено в дію 01.02.2020 р. (далі - Закон).

За загальним принципом, дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Пунктом 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р. №157-ІХ визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 ч. 2 ст. 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Пунктом 7.1. Договору оренди встановлено, що питання, не врегульовані цим Договором, вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Беручи до уваги загальні принципи дії нормативно-правових актів в часі, а також факт погодження сторонами в пункті 7.1 Договору оренди застосування чинного законодавства України, з 1 липня 2020 року Договір оренди має продовжуватися в порядку, визначеному Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №1 57-ІХ визначено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Порядком передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03 червня 2020 р. № 483, який набув чинності з 16.06.2020 р. (далі - Порядок), після публікації на урядовому порталі - передбачений новий порядок щодо продовження та припинення договір оренди з боку орендодавця та орендарів з дотриманням відповідних строків.

Відповідно до п. 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету' Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (далі за текстом - Порядок), продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках.

Згідно з пунктом 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» (далі за текстом - Порядок) орендар, що мас намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, те, що Відповідач не відноситься до суб`єктів, які мають право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону передбачених у ст. 15 Закопу№157-ІХ, а Договір пролонгується не вперше, - наступна пролонгація повинна здійснюватися відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №157-ІХ, тобто за результатами аукціону.

Так. Відповідачем не дотримано вимог положення ч. З ст. 18 Закону, а також положень пункту 143 Порядку, а саме: Відповідач не звернувся до Департаменту з заявою про продовження договору оренди у відповідні строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 7.11. Договору, термін дії договору оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України).

За таких обставин, оскільки продовження договору оренди від 05.11.2014 № 27-к/14 відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, термін дії Договору закінчився 26.12.2020, тобто договір припинився у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

31.12.2021 Відповідач здав орендовані приміщення за актом приймання-передачі нежитлових приміщень відповідно до договору оренди від 05.11.2014 № 27-к/14 Директору ЗОШ № 63.

Відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - Департамент), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 р. № 137-VIII, Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради, основними функціями та завданнями якого є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю та відповідно до п.п. «п» п. 2.4. Департамент наділено правом на здійснення претензійно-позовної роботи з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері управління об`єктами комунальної власності.

відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України підставами для виникнення господарських зобов`язань, зокрема, є: договори та інші правочини.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Так, Господарським судом Одеської області від 09.05.2024 по справі № 916/5443/23 позовні вимоги Департаменту до Фізичної особи-підприємця Ільїна А.С. про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди за період з 27.12.2019 по 31.12.2021 в розмірі 67457,15 гри. - задоволено частково, судом перераховано заявлений розмір неустойки, та стягнуто з Фізичної особи-піднриємця Ільїна А.С. неустойку за період з 12.01.2021 по 30.12.2021 з урахуванням визначених Департаментом сум оплат з боку Фізичної особи-підприємця Ільїна А.С. в цілому на 30 533,12 грн., отже неустойка стягнута судом склала 30 533,12 грн. Також, судом при розгляді справи № 916/5443/23, зроблені висновки про те, що термін дії договору оренди закінчився 26.12.2020. Рішення набрало законної сили 30.05.2024.

Частиною третьої статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з ч. 4 ст. 75 цього ж Кодексу обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно п. 2.2, п. 2.4 Договору, ст. 762 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Відповідач зобов`язаний сплачувати встановлену орендну плату своєчасно та у повному обсязі.

Проте, Відповідач не виконував вказані вимоги, не сплачував орендну плату своєчасно та у повному обсязі і станом на 20.08.2024 існує заборгованість у розмірі 15 076,31 грн. за період з 01.12.2019 по 11.01.2021, що не була стягнута у справі № 916/5443/23.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 15 076,31 грн. за період з 01.12.2019 по 11.01.2021.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ільїна Антона Сергійовича ( АДРЕСА_2 . код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039. м. Одеса, вул. Артилерійська. 1. р/р ПА3034299 в ДКСУ м. Києва, ) заборгованість з орендної плати в розмірі 15 076,31 грн та витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 3028 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов