ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2024 р.м. Одеса Справа № 522/3582/15-ц

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (65125, Одеська обл., місто Одеса, вул. Базарна, буд. 17; код ЄДРПОУ ВП 09328601)

до відповідача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

про стягнення 296 020,25 доларів США;

представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 ,

від відповідача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2015 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (попередня назва ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 296 020,25 дол. США (еквівалент в гривнях 6 088 939,10 грн), яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом 97 468,85 дол. США; пені за прострочений основний борг по кредиту 131 284,59 дол. США; пені за прострочені проценти за користування кредитом 67 048,25 дол. США; 3% річних від прострочених сум за кредитом 218,56 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилається на те, що 04 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 1913-н, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 390 000,00 доларів США строком до 04 вересня 2017 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надав кредит ОСОБА_1 о., в свою чергу, відповідач не дотримувався термінів повернення наданого кредиту та сплати відсотків. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09 за позовом ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 о. з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором на суму 2 343 200,00 гривень. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року по справі № 522/18419/12 стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04 вересня 2007 року, в сумі 84 643,56 доларів США та 6 425,95 гривень. Однак, оскільки договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п. 1.5.1.1. договору відновлювальної кредитної лінії, було нараховано відсотки, пеню та комісійну винагороду, у зв`язку з чим, виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком часткової заборгованості станом на 15 травня 2015 року складає 296 020,25 доларів США.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 відкрито провадження у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання на 19.03.2015 о 10:00 год.

У судове засідання, яке відбулося 19.03.2015, відповідач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

В подальшому підготовче судове засідання було відкладено на 21.04.2015 та 20.05.2015.

20.05.2015 представник позивача подав до суду пояснення щодо розрахунку заборгованості.

18.06.2015 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі та участі його представника.

19.06.2015 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

19.06.2015 Приморським районним судом м. Одеси винесено заочне рішення у даній справі, яким позов АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково та вирішено:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму заборгованості прострочених процентів за користування коштами по кредитному договору № 1913-н від 04 вересня 2007 року, в сумі 97 468,85 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 3% річних від прострочених сум за кредитом, суму заборгованості за пенею за прострочений основний борг по кредиту та суму заборгованості за пенею по простроченим процентам за користування кредитом суму по кредитному договору № 1913-н від 04 вересня 2007 року в загальній сумі 307 8477,21 гривень;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у сумі 3 654,00 гривень за сплачений судовий збір.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2015 року було внесено виправлення у текст рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 року, змінивши у вступній, описовій, резолютивній частинах тексту рішення прізвище ім`я по батькові позивача з невірного « ОСОБА_1 » на вірне « ОСОБА_1 ».

10.04.2019 представник ОСОБА_1 о. адвокат Гнатенко А.В. звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 року по справі № 522/3582/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 о. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За автоматизованим розподілом судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Єршової Л.С.

27.05.2019 представником позивача подані до суду пояснення на заяву про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 року по справі № 522/3582/15-ц.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2015 року по справі № 522/3582/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2015 року по справі №522/3582/15-ц. Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 о. про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04.07.2019 представником відповідача в інтересах ОСОБА_1 о. подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №2-13274/09 від 24.12.2009 року заборгованість по кредитному договору № 1913-н від 04.09.2007 року з відповідача було стягнуто у розмірі 2 343 200,00 грн. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, право кредитодавця на подальше нарахування передбачених договором відсотків та інших платежів сплило в момент пред`явлення позову по справі № 2-13274/09, а строк на стягнення неустойки (пені) та інших платежів також сплинув, оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

22.10.2019 представником відповідача в інтересах ОСОБА_1 о. подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме: матеріалів кредитної справи по договору відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року.

Протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 02.12.2019 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» належним чином завірені копії матеріалів кредитної справи по договору відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року.

04.03.2020 до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кредитної справи.

12.03.2020 Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С. винесено ухвалу, якою закрито підготовче засідання по цивільній справі № 522/3582/15-ц та призначено до судового розгляду по суті на 23.04.2020 року о 10:00 год. Згодом судове засідання було відкладено на 18.08.2020 року, на 09.10.2020 року, на 12.11.2020 року, на 18.12.2020 року, на 04.02.2021 року, на 12.03.2021 року, на 31.05.2021 року, на 15.09.2021 року, на 21.10.2021 року, на 29.11.2021 року.

29.11.2021 від представника ОСОБА_1 о. адвоката Швець К.О. надійшло клопотання про передачу вказаної справи у порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа № 916/1482/21 для розгляду в межах провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року задоволено клопотання представника відповідача та передано матеріали цивільної справи № 522/3582/15-ц за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа № 916/1482/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 о.

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.01.2022 справу № 522/3585/15-ц передано до розгляду судді Лепехі Г.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 року суддя Лепеха Г.А. прийняв справу № 522/3582/15-ц до свого провадження та об`єднав її в одне провадження зі справою № 916/1482/21.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.10.2023 року у справі № 916/1482/21 позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04.09.2007р. в сумі 415 450,32 дол. США та 6 080 грн. залишено без розгляду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 року ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.10.2023 року про залишення позову по справі № 916/1482/21 без розгляду скасовано та передано справу № 916/1482/21 в частині позовної заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04.09.2007 року на розгляд до Господарського суду Одеської області.

13.02.2024 року матеріали справи надійшли до Господарського суду Одеської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 для розгляду справи № 522/3582/15-ц за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04.09.2007 року визначено суддю Волкова Р.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 року суддя Волков Р.В. прийняв справу № 522/3582/15-ц до свого провадження та призначив підготовче засідання на 20.03.2024.

19.03.2024 до суду надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи.

На стадії підготовчого провадження судове засідання неодноразово відкладалося.

29.04.2024 представником відповідача були надані письмові пояснення, відповідно до яких, представник зазначає, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувшись в 2009 році з позовом про дострокове стягнення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, втратило право нараховувати проценти за кредитом.

30.04.2024 до суду надійшли заперечення позивача на письмові пояснення відповідача. В обґрунтування своєї позиції позивач, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16 зазначає, що обставини стягнення з відповідача заборгованості у національній валюті України гривні за рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-13274/09 від 24.12.2009 не позбавляє кредитора права в подальшому заявити до суду вимогу про стягнення коштів з боржника у валюті кредиту доларах США. Крім того, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 18.01.2022 року у справі № 910/17048/17, позивач зазначає про правомірність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення, незалежно від строку дії кредитного договору.

27.05.2024 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі та клопотання про витребування доказів, а саме: матеріалів кредитної справи по договору відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року.

05.06.2024 представник відповідача подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

06.06.2024 до суду надійшли письмові заперечення представника позивача на клопотання про витребування доказів.

10.07.2024 протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 29.07.2024.

29.07.2024 у судовому засіданні виникло питання про наявність звернення кредитора щодо дострокового повернення ОСОБА_1 о. заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04.09.2007 року. Представником відповідача було заявлено про можливість надання таких документів з матеріалів справи Приморського районного суду м. Одеси № 2-13274/09. Протокольною ухвалою суду було оголошено перерву до 19.08.2024 для надання відповідних документів.

19.08.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи: копії вимоги № 28/01-19/211 від 2012 року, доказів надіслання вимоги, копії повідомлення № 3878-22-1 від 29.10.2009 року.

19.08.2024 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке протокольною ухвалою від 19.08.2024 задоволено, судове засідання відкладено на 03.10.2024.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.10.2024, представник позивача не заперечувала проти залучення поданих представником відповідача документів до матеріалів справи. Протокольною ухвалою від 03.10.2024 суд задовольнив клопотання представника відповідача від 19.08.2024 та залучив відповідні документи до матеріалів справи.

03.10.2024 оголошено перерву в засіданні до 21.10.2024.

21.10.2024 через представником відповідача були надіслані письмові пояснення, до яких долучено копію позову філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» по справі № 2-13274/09 про дострокове стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

21.10.2024 до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

21.10.2024 суду залучив до матеріалів справи надані представниками сторін письмові пояснення та оголосив перерву у судовому засіданні до 13.11.2024.

У судовому засіданні, призначеному на 13.11.2024, представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.

13.11.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

04.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі Банк) та ОСОБА_1 (далі Позичальник) був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 1913-н (т. І, а.с. 4-8).

Згідно з п. 1.1 Договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч) доларів США, що складає 1 969 500 (один мільйон дев`ятсот шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень по курсу Національного банку України на « 04» вересня 2007 року (5,05 грн. за 1 долар США), а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13 (тринадцять) % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, визначені цим Договором.

Сторони погодили суму ліміту Кредиту і визначили його в розмірі 390 000,00 доларів США, що складає 1 969 500,00 грн по курсу Національного банку України на « 04» вересня 2007 року (5,05 грн за 1 долар США) (п. 1.3. Договору).

Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до « 04» вересня 2009 року. На дату закінчення вказаного періоду визначалася сума фактичної заборгованості за Кредитом, яка підлягала погашенню щомісячно рівними частинами до останнього числа кожного місяця, починаючи з вересня місяця 2009 року. Остаточним терміном повернення Кредиту є « 04» вересня 2017 р. (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.5. Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в цьому Договорі.

При нарахуванні та сплаті процентів за користування Кредитом Сторони повинні керуватися наступним (п. 1.5.1. Договору):

- проценти нараховуються Банком щомісячно на рахунок в Одеському Обласному Управлінні ВАТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту закінчення терміну, на який надавався Кредит;

- при нарахуванні процентів за користування Кредитом враховується перший і не враховується останній день користування Кредитом;

- нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником не пізніше останнього числа кожного місяця… Остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше « 04» вересня 2017 року.

Згідно п. 1.8. Договору, за надання банківських послуг Позичальник сплачує Банку наступні комісійні винагороди, а саме:

- за надання Кредиту в розмірі 7 878,00 грн протягом 1 (одного) робочого дня з дня підписання цього Договору;

- за резервування коштів на невикористану частину кредитної лінії в розмірі 0,1 % в місяць не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітнім;

- обслуговування кредиту в розмірі 80,00 (вісімдесят) грн щомісячно.

Відповідно до п. 2.1.4. Договору, будь-яке невиконання Позичальником умов цього Договору або Документів із забезпечення породжує у Банка право відмінити наступні видачі Кредиту (його частини) та достроково відкликати Кредит, а у Позичальника створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені цим Договором.

Згідно п. 2.2.1. Договору, Позичальник має право в будь-який час після письмового повідомлення Банка не менш, ніж за 10 (десять) днів, провести дострокове погашення всієї суми або частини суми наданого Кредиту за умови, що в будь-якому випадку нараховані Банком проценти за користування кредитом, належні до сплати комісійні винагороди за послуги Банку та всі інші суми, які повинні бути сплачені згідно з умовами Договору, будуть сплачені Позичальником в той же час.

Згідно п. 2.2.2. Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку, зокрема, невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором або за Договором іпотеки.

Виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми Кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом місяця (тридцяти календарних днів) з дати одержання такої вимоги від Банку.

Пунктом 3.2.2. Договору передбачено право Банку, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього Договору), а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідно до положень п. 5.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним законодавством України.

За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та/або процентів за користування Кредитом, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується.

Згідно п. 8.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому Договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань по Договору відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року, між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір від 04.09.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 1201 (т. І, а.с. 9-11).

Згідно п. 1.1. Іпотечного договору, цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року (а також усіх додаткових договорів (угод) до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії).

За даним Договором Іпотекодержатель має право у разі невиконання Іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов`язань, одержати задоволення з вартості Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим договором є належні Іпотекодавцю на праві власності:

- квартира АДРЕСА_2 та має наступні характеристики: загальна площа 28,8 кв.м., житлова площа 15,4 кв.м., кількість житлових кімнат: одна;

- салон краси, що знаходиться в АДРЕСА_3 під номером 7-Б, загальною площею 133,7 кв.м.

Згідно п. 1.4. Іпотечного договору, виходячи з реальної вартості предмета іпотеки та з урахуванням практичної складності при його реалізації, у разі невиконання зобов`язань Іпотекодавцем, його заставна/оціночна вартість визначається сторонами в сумі 3 282 000,00 (три мільйони двісті вісімдесят дві тисячі) гривень.

Зазначена в цьому пункті сума відображає вартість предмета іпотеки на момент укладення цього договору і не може бути розцінена як обмеження розміру відповідальності Іпотекодавця. Сторони дійшли згоди, що Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від розпорядження предметом іпотеки.

Згідно п. 5.2. Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору та/або умов цього договору.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 в обумовлені кредитним договором строки своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконував, Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» у 2009 році звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09 позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково, розірвано договір відновлюваної кредитної лінії 1913-н від 04.09.2007 р., укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 2 343 200 (два мільйони триста сорок три тисячі двісті) грн. Відстрочили виконання судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на два роки та розстрочили виконання судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на строк десять років та встановили погашення кредитної заборгованості рівними частинами кожний місяць у сумі 19 526 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. І, а.с. 119-121).

Не погодившись частково з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09, ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2010 року прийнято відмову Банку від позову в частині розірвання договору, звернення стягнення на заставлене майно та про встановлення порядку реалізації заставного майна. Скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року в частині розірвання договору, звернення стягнення на заставлене майно та про встановлення порядку реалізації заставного майна. Закрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі Банку в частині розірвання договору, звернення стягнення на заставлене майно та про встановлення порядку реалізації заставного майна (т. ІІІ, а.с. 109).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2010 року змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року, виключивши з резолютивної частини рішення абзац 4, а саме: «відстрочити виконання судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на два роки та розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на строк десять років та встановити погашення кредитної заборгованості рівними частинами кожний місяць у сумі 19526,60 грн.». В іншій частині рішення залишено без змін.

24.12.2019 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про виправлення описки в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09, а саме: описки щодо зазначення валюти стягнення суми заборгованості за кредитом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2020 року по справі № 2-13274/09 заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки у судовому рішенні задоволено, внесено виправлення в текст резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по цивільній справі № 2-13274/09, а саме: викладено частину третю резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 443 452,59 дол. США (чотириста сорок три тисячі чотириста п`ятдесят два дол. США п`ятдесят дев`ять центів), що еквівалентно 2 343 200,00 грн.».

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.06.2020 року по справі № 2-13274/09 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2020 року про виправлення описки в рішенні суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про виправлення описки в рішенні суду відмовлено.

В 2014 році ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 84 643,56 доларів США та 6 425,95 гривень, яка складається з:

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008 по 25.10.2012 рік - 13234,27 доларів США;

- прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.02.2008 по 25.10.2012 рік - 4560,0 гривень;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.10.2009 по 25.10.2012 рік - 33655,90 доларів США;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.02.2008 по 25.10.2012 рік - 37753,39 доларів США;

- пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.02.2008 по 25.10.2012 рік - 1865,95 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року по справі № 522/18419/12 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості за кредитним договором № 1913-н від 04 вересня 2007 року, в розмірі 84 643 (вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок три) долари США, 56 центів та 6 425 (шість тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 95 копійок, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати у сумі 3 219,00 гривень за сплачений судовий збір.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога Банку про стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 296 020,25 дол. США (еквівалент в гривнях 6 088 939,10 грн), яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом 97 468,85 дол. США; пені за прострочений основний борг по кредиту 131 284,59 дол. США; пені за прострочені проценти за користування кредитом 67 048,25 дол. США; 3% річних від прострочених сум за кредитом 218,56 дол. США.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Частинами 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності з ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відтак, укладений між Банком та Відповідачем договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Як встановлено судом, відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів в обумовлені договором строки не виконував, у зв`язку із чим, у 2009 році Банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, зокрема, про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 2 343 200,00 грн, що було еквівалентно 443 452,59 дол. США.

Господарським судом з`ясовано, що Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" не зверталося зі скаргами на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року по справі № 2-13274/09 в частині стягнення з боржника заборгованості в гривневому еквіваленті.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц виклала правовий висновок, за яким кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, дотримання принципів законності, остаточності та незмінності судового рішення, а також принципів правової визначеності та "res judicata" (остаточне рішення повноважного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін спору і не може бути переглянуте) є обов`язковими елементами права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує необхідність дотримання національними судами принципу правової визначеності та остаточності і незмінності судового рішення. Так, у своєму рішенні у справі "Кехайя та інші проти Болгарії" Європейський суд з прав людини зазначив, що на думку Суду, принцип, згідно з яким остаточне рішення є res judicata ("вирішена справа") і вирішує спір між сторонами остаточно, є основоположним елементом права на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, саме на суди покладено значний обсяг відповідальності за дотримання принципу правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Таким чином, заявивши до стягнення в судовому порядку заборгованість за кредитним договором від 04.09.2007 № 1913-н в гривневому еквіваленті та погодившись з судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" втратило право звернення в подальшому з грошовими вимогами до ОСОБА_1 .

Наведене вище спростовує доводи Банку стосовно необхідності визначення суми заборгованості за кредитом у доларах США, оскільки суми заборгованості уже були визначені рішеннями судів та це би зумовило невиправдане втручання судом у принцип res judicata.

Аналізуючи наслідки звернення Банку до суду з позовом у справі № 2-13274/09 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

В матеріалах справи наявні докази звернення АТ "Державний ощадний банк України" з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України (т. ІІІ, а.с. 101-104). Крім того, наявна вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та інших платежів, надіслана відповідачу в 2012 році (т. ІІІ, а.с. 81-82).

Відтак, враховуючи правові позиції, наведені у перелічених вище Постановах Великої Палати Верховного Суду, суд доходить висновку, що Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", звернувшись в 2009 році з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, втратило право нараховувати проценти за кредитом, а тому позовна вимога АТ "Державний ощадний банк України" про стягнення з відповідача прострочених процентів за користування кредитом за договором відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року, не підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення пені за прострочений основний борг по кредиту, пені за прострочені проценти за користування кредитом та 3% річних від прострочених сум за кредитом, які у даному випадку, є похідними.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову АТ "Державний ощадний банк України" про стягнення з відповідача заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1913-н від 04.09.2007 року у розмірі 296 020,25 дол. США (еквівалент в гривнях 6 088 939,10 грн), яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом 97 468,85 дол. США; пені за прострочений основний борг по кредиту 131 284,59 дол. США; пені за прострочені проценти за користування кредитом 67 048,25 дол. США; 3% річних від прострочених сум за кредитом 218,56 дол. США.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (65125, Одеська обл., місто Одеса, вул. Базарна, буд. 17; код ЄДРПОУ ВП 09328601) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення 296 020,25 доларів США відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 13 листопада 2024 р. Повний текст рішення складено та підписано 25 листопада 2024 р.

Суддя Р.В. Волков