Господарський суд Харківської області
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 912/2750/24
вх. № 4196/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Міньковського С.В.

розглянувши заяву фізичної особи : ОСОБА_1

до ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла за підсудністю з Господарського суду Кіровоградської області справа № 912/2750/24 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про його неплатоспроможність.

Розглянувши матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для заявлення самовідводу з наступних підстав.

Як встановлено судом, фізична особа ОСОБА_1 , звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки він має прострочені зобов`язання на загальну суму 367 293,98 грн, в якій просить суд прийняти цю заяву, відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією ОСОБА_2 , здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою від 03.07.2024 по справі №912/1436/24 господарський суд у складі судді Міньковського С.В. прийняв заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду, призначив проведення підготовчого засідання суду.

В подальшому, ухвалою від 12.09.2024 по справі №912/1436/24 господарський суд у складі судді Міньковського С.В. відмовив Сафошину А.В. у відкритті провадження у справі про його неплатоспроможність з підстав надання суду не точної та суперечливої інформації щодо наявної заборгованості у заявника.

Тобто, суд здійснив оцінку наданих заявником доказів в обгрунтування своєї неплатоспроможності з застосуванням внутрішнього переконання в порядку ст. 86 ГПК України.

Як встановлено судом, до суду за підсудністю знову надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 , в обгрунтування якої заявник зазначає підстави, які досліджувались судом в іншій справі і яким надавалась оцінка.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступний для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто законодавство тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 9 даного Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. Самовідвід - особиста заява судді про усунення себе від участі у розгляді даної справи.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 р. зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Враховуючи наведене вище, задля уникнення сумнівів у сторін та в очах розумного спостерігача в упередженості та об`єктивності судді Міньковського С.В., суд у складі головуючого судді Міньковського С.В., враховуючи Бангалорські принципи поведінки суддів, доходить висновку про необхідність заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, суд вважає, що не може брати участь у розгляді даної заяви, на підставі чого, керуючись приписами п. 5 ч. 1 ст. 35, ст. 38 ГПК України, дійшов висновку про заявлення самовідводу.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 35, 38 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Самовідвід судді Міньковського С.В. задовольнити.

Відвести суддю Міньковського С.В. від розгляду справи №912/2750/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 28.11.2024.

Суддя Міньковський С.В.