РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2024Справа № 905/787/23
За позовом Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області, м. Дніпро

в інтересах держави в особі:

1. Східного офісу Держаудитслужби, м. Дніпро

2. Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД", м. Київ

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 9 543,64 грн,

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Стретович М.О. (посвідчення №0730176 від 01.03.2023 року);

від позивача 1: не з`явились;

від позивача 2: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.06.2020 року до Господарського суду Донецької області звернувся заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області із позовною заявою про визнання недійсними додаткових угод №№ 2-5 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" суми коштів в розмірі 9 543,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.06.2023 року матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду міста Києва матеріали справи №905/787/23 було передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 року позовну заяву заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Групп ЛТД" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 9 543,64 грн, із доданими до неї додатками, було повернуто заявникові.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 року скасовано, а справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.01.2024.

В підготовчому засіданні 23.01.2024 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 26.03.2024.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2024 в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, зокрема, викликано відповідача в підготовче засідання, яке призначене на 26.03.2024 о 11:00 год та визнано його явку обов`язковою.

06.03.2024 до суду від представника позивача-1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 задоволено заяву Східного офісу Держаудитслужби про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2024 відкладено підготовче засідання до 21.05.2024.

20.05.2024 до суду від прокуратури надійшов лист з додатками.

В підготовчому засіданні 21.05.2024 судом було оголошено перерву до 09.07.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 судом було повідомлено сторін про те, що підготовче засідання призначене на 09.07.2024 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці. Наступне засідання призначено на 20.08.2024.

Ухвалою від 20.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 12.11.2024 року.

В судовому засіданні 12.11.2024 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області проведено відкрті торги з метою закупівлі товау, а саме природного газу, предмет закупівлі за класифікатором - ДК 021:2015:09120000-6: Газове паливо (UA-2020-12-15-009015-с).

За результатами вказаної закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД», з яким 28.01.2021 року укладено Договір №421/21 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого ТОВ «Сервіс Групп ЛТД» (постачальник) зобов`язується передати у власність Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області (споживач) товар: природний газ (ДК 021:2015:09120000-6 - Газове паливо), а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, що визначені цим Договором.

Згідно з п. 3.2. Договору ціна природного газу як товару становить 5 920,10 грн/тис.куб.м. У вартість природного газу враховано тариф на послуги транспортуквання природного газу, який складає 163,90 грн/тис.куб.м. Разом ціна за одиницю природного газу становить 6 084,00 грн/тис.куб.м.

У відповідності до п. 3.6. Договору загальна сума Договору становить 212 940,00 грн з ПДВ - 35 490,00 грн.

Додатковою угодою №2 від 04.02.2021 року до Договору сторони п. 3.2. Договору виклали в наступній редакції: «Ціна природного газу як товару становить 5563,25 грн/тис.куб.м., крім того ПДВ 1 112,65 грн. Разом ціна за одиницю природного газу становить 6 675,90 грн/тис.куб.м. У вартість природного газу враховано тариф на послуги транспортуквання природного газу, який складає 163,90 грн/тис.куб.м.».

Додатковою угодою №3 від 10.02.2021 року до Договору сторони п. 3.2. Договору виклали в наступній редакції: «Ціна природного газу як товару становить 5752,50 грн/тис.куб.м., крім того ПДВ 1150,50 грн. Разом ціна за одиницю природного газу становить 6903,00 грн/тис.куб.м. У вартість природного газу враховано тариф на послуги транспортуквання природного газу, який складає 163,90 грн/тис.куб.м.».

Додатковою угодою №4 від 12.04.2021 року до Договору сторони п. 3.2. Договору виклали в наступній редакції: «Ціна природного газу як товару становить 6257,50 грн/тис.куб.м., крім того ПДВ 1251,50 грн. Разом ціна за одиницю природного газу становить 7509,00 грн/тис.куб.м. У вартість природного газу враховано тариф на послуги транспортуквання природного газу, який складає 163,90 грн/тис.куб.м.».

Додатковою угодою №5 від 23.04.2021 року до Договору сторони п. 3.2. Договору виклали в наступній редакції: «Ціна природного газу як товару становить 6808,33 грн/тис.куб.м., крім того ПДВ 1361,67 грн. Разом ціна за одиницю природного газу становить 8170,00 грн/тис.куб.м. У вартість природного газу враховано тариф на послуги транспортуквання природного газу, який складає 163,90 грн/тис.куб.м.».

Як зазначено прокурором, 26.05.2021 року Договір було розірвано у зв`язку з неможливістю виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором.

Таким чином, що зазначено в позові, внаслідок укладення додаткових угод №№ 2-5 вартість природного газу підвищено на 34,3% від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання Договору, тобто на 2086,00 грн.

Прокурором наголошено, що за інформацією Харківської торгово-промислової палати, наданої у листі від 28.11.2022 №261/63.01-6 відпвідачу надавались цінові довідки, однак вони не можуть виступати в якості доказу належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на газ на ринку.

Згідно наданих доказів Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області на підставі актів за газ за період лютий-березень 2021 року здійснено платежів на суму 81 167,65 грн (платіжні доручення від 15.03.2021 року №№ 593, 601, та від 15.04.2021 №№ 919, 920), що на 9 543,64 грн (81 167,65 грн - 71 624,01 грн) вище, ніж визначено в первісній ціні, погодженій сторонами в Договорі.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку прокурора, підстав для стягнення надмірно сплачених коштів в розмірі 9 543,64 грн, у зв`язку з тим, що вказані додаткові угоди до Договору підлягають визнанню недійсними через невідповідність їх Закону України «Про публічні закупівлі».

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - «Закон»), відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 4 ст. 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Зміст вказаної вище правової норми вказує на те, що зміна ціни за одиницю товару, закуповуваного у відповідності до норм Закону, можлива у разі істотної зміни ринкової ціни на товар в проміжок часу після укладення договору про закупівлю та до повного його виконання.

Істотні умови договору визначені Господарським кодексом України. Так, ст. 180 цього кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що істотна умова Договору - ціна, яка була визначена за результатами процедури закупівлі та тендерної пропозиції Ради, була змінена вказаними вище додатковими угодами до Договору.

Так, внаслідок укладення вище вказаних додаткових угод до Договору ціну за 1000 м. куб. природного газу збільшено з 6 084,000 грн (в первісній редакції Договору) до 8 170,00 грн. (в редакції додаткової угоди №5 від 23.04.2021 до Договору) тобто на 9 543,64 грн. Таким чином, внаслідок підписання вищевказаних додаткових угод до Договору ціна на газ за кожні 1000 м. куб. зросла на 34,3%.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 525, ст. 526, ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України та положень ч. 5 ст. 41 Закону дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Метою закріплення на законодавчому рівні можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Крім того, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни, повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу на те, що відповідач має довести не лише підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку, але й обґрунтувати для замовника пропозиції щодо підвищення ціни, визначеної у договорі, а також обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою замовнику ціною, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 та від 25.11.2021 у справі №927/563/20.

Так, внесення змін до істотних умов Договору в частині підвищення ціни на постачання природного газу здійснювалось шляхом укладення між сторонами додаткових угод до Договору на підставі експертних висновків Київської торгово-промислової палати, копії яких наявні у матеріалах справи.

Разом із тим, чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Судом встановлено, що вищенаведена цінова довідка Харківської торгово-промислової палати не містять точної інформації про коливання цін на природний газ на момент підписання спірних додаткових угод. У даних вказаної довідки зазначено лише вартість газу на відповідну дату, без розбивки на періоди. У вказаній ціновій довідці також зазначено, що вона носить виключно інформативний характер.

Отже, вказаний вище доказ не може слугувати належним документальним підтвердженням підвищення ціни на закуповуваний природний газ, оскільки він не відображає коливання ринкової ціни в діапазоні між датами укладення Договору та відповідних спірних додаткових угод до нього.

Оскільки збільшення ціни на товар, внаслідок підписання додаткових угод №2, №3, №4, №5, відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар, то таке збільшення є прямим порушенням ст. 5, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

Крім того, суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.06.2021 по справі №927/491/19, відповідно до якого підвищення вартості на товар у порівнянні з договором на закупівлю на 10% є максимальним лімітом зміни ціни, незалежно від кількості підписаних додаткових угод, що передбачають таку зміну. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів, а підвищення ціни за договором більш ніж на 10% шляхом «каскадного» укладення додаткових угод до нього є нечесною та недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону, зокрема, за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, враховуючи викладене вказані додаткові угоди до Договору підлягають визнанню судом недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору ТОВ «Сервіс Груп ЛТД» на виконання умов Договору та додаткових угод до Договору поставлено 11,77252 тис.куб.м. за період лютий-березень 2021 року.

В свою чергу, на виконання умов Договору та додаткових угод до нього Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області здійснено оплату поставленого природного газу шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Сервіс Групп ЛТД» у загальній сумі 81 167,65 грн.

Враховуючи визнання судом недійсними додаткових договорів до Договору, Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області було зайво сплачено на кристь ТОВ «Сервіс Групп ЛТД» вартість спожитого газу за період лютий-березень 2021 року на суму в розмірі 9 543,64 грн за рахунок коштів загального фонду місцевого бюджету, що призвело до втрат (збитків) на цю суму.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Сервіс Групп ЛТД» на користь Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області грошових коштів у розмірі 9 543,64 грн є доведеними та обгрунтованими.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, у розмірі 13 420,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 26.01.2021 року до Договору про закупівлю природного газу №421/21 від 28.01.2021, укладеного між Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області (, адреса: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8) та Товарисвом з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139).

3. Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 10.02.2021 року до Договору про закупівлю природного газу №421/21 від 28.01.2021, укладеного між Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області (, адреса: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8) та Товарисвом з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139).

4. Визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 12.04.2021 року до Договору про закупівлю природного газу №421/21 від 28.01.2021, укладеного між Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області (, адреса: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8) та Товарисвом з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139).

5. Визнати недійсною Додаткову угоду №5 від 23.04.2021 року до Договору про закупівлю природного газу №421/21 від 28.01.2021, укладеного між Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області (, адреса: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8) та Товарисвом з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139) на користь Сіверською міською військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (, адреса: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8) суму коштів в розмірі 9 543,64 грн (дев`ять тисяч п`ятсот сорок три гривни 64 копійки).

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Групп ЛТД» (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139) на користь Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код 25707002, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Майдан Озерний (Боброва), буд. 32) суму судового збору в розмірі 13 420,00 грн (тринадцять тисяч чотириста двадцять гривень 00 копійок).

8. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

9. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

10. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 22.11.2024 року.

Суддя С. МОРОЗОВ