ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/315/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного технологічного інституту «Електрон», м. Мукачево Закарпатської області

про стягнення 28 560 грн (з врахуванням зменшення позовних вимог),

Секретар судового засідання Райніш М.І.

За участю представників сторін:

Сторони не з`явилися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України заявило позов до ТОВ Науково-дослідного технологічного інституту «Електрон» про стягнення 136 000,00 грн штрафу та пені. Позов заявлено з посиланням на статті 17, 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статті 56, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Ухвалою суду від 26.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

03.04.2024 від ТОВ Науково-дослідного технологічного інституту Електрон надійшов відзив на позовну заяву.

30.04.2024 від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на адресу суду надійшли пояснення.

24.05.2024 на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог (вх.№02.3.1 - 02/4288/24), в якій він зазначає, що після відкриття (26.03.2024) Судом справи № 907/315/24, позивач отримав від Відповідача копію платіжного доручення від 13.07.2022 № 74 (проведено банком 15.07.2022), в призначенні платежу якого вказано: Адмінштраф згідно рішення адміністративної колегії № 63/36-р/к від 22.07.2021 року. Ухвалою суду від 05.06.2024 клопотання позивача про зменшення позовних вимог від 24.05.2024 вх.№02.3.1 - 02/4288/24 задоволено.

29.05.2024 від ТОВ Науково-дослідного технологічного інституту Електрон на адресу суду надійшла заява з додатковими поясненнями.

Ухвалою суду від 01.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

27.11.2024 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. №02.3.1-02/9267/24). Суд відмовляє у задоволені клопотання з огляду на те, що зазначені дії суд може розцінювати як зловживання процесуальними правами (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України), а саме вчинення дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Водночас явка сторін не була визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Позивач стверджує, що у встановлені законодавством строки відповідач не сплатив штраф, що накладений згідно з рішенням, не надіслав документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до розділу ІХ Закону України Про захист економічної конкуренції, відповідачу нарахована пеня за прострочення сплати штрафу в загальному розмірі 68 000 грн.

Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви про стягнення штрафу та пені відповідачем не надіслано до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу, що стало підставою для нарахування пені та звернення з позовом до Господарського суду.

Водночас в поданій до суду заява позивача про зменшення позовних вимог (вх.№02.3.1 - 02/4288/24) вказано, що після відкриття (26.03.2024) судом справи № 907/315/24, позивач отримав від Відповідача копію платіжного доручення від 13.07.2022 № 74 (проведено банком 15.07.2022), в призначенні платежу якого вказано: Адмінштраф згідно рішення адміністративної колегії № 63/36-р/к від 22.07.2021 року.

Таким чином, позивач стверджує про наявність у відповідача прострочення зі сплати штрафу на 28 (двадцять вісім) днів, у зв`язку з чим до стягнення підлягає пеня в загальному розмірі 28 560 грн.

Правова позиція відповідача

Відповідач згідно з поданим суду відзивом на позов від 03.04.2024 заперечує проти задоволення позовних вимог стверджуючи, що товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний технологічний інститут «Електрон», виконуючи рішення Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №63/36-р/к від 22.07.2021 року та рішення Господарського суду Львівської області по справі №914/2884/21 від 16.06.2022 року сплатив штраф у розмірі 68 000,00 грн згідно платіжного доручення №74 від 13.07.2022 року (проведено банком 15.07.2022 року) у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі.

Водночас в поданих до суду поясненнях від 29.05.2024 вказує на те, що у відповідача виник обов`язок сплати штрафу після закінчення строку для оскарження рішення першої інстанції, тобто до 06.07.2022 року, що свідчить про наявність прострочення зі сплати штрафу на 8 (вісім) днів та зобов`язання сплатити пеню в розмірі 8 160 грн.

Наголошує, що норми ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції не встановлюють відповідальність за невиконання обов`язку про повідомлення згідно з п. 8. Цієї статті.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Адміністративною колегією Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України (далі - позивач, адміністративна колегія) розглянуто матеріали справи №63/6-01-54-2020/126-26.13/143-16 про вчинення підприємством ТОВ НТДІ «Електрон», порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті закону 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій які стосуються спотворення результатів аукціону, шляхом узгодження конкурентної поведінки при підготовці та участі в аукціоні з продажу майна ТОВ «Закарпатполіметали» (ідентифікаційний код юридичної особи 30350742) що відбувся 20.01.2014 року.

За результатами цього розгляду позивачем винесено рішення №63/36-р/к від 22.07.2021 року, яким на ТОВ НТДІ «Електрон» (далі- відповідач) накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

20.09.2021 ТОВ НТДІ «Електрон» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним рішення Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України №63/36-р/к.

16.06.2022 Господарським судом Львівської області у задоволенні вищенаведеного позову відмовлено.

На виконання рішення Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №63/36-р/к від 22.07.2021 року та рішення Господарського суду Львівської області по справі №914/2884/21 від 16.06.2022 року відповідач сплатив штраф у розмірі 68 000,00 згідно платіжного доручення №74 від 13.07.2022 року (проведено банком 15.07.2022 року).

Водночас позивач стверджує про наявність у відповідача прострочення зі сплати штрафу на 28 (двадцять вісім) днів, у зв`язку з чим до стягнення підлягає пеня в загальному розмірі 28 560 грн.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 7, 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення здійснюють контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Приписами ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно з ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Суд встановив, що 13.07.2022 (проведено банком 15.07.2022 року) відповідач сплатив штраф у розмірі 68 000,00 грн, що підтверджується:

- платіжного доручення №74 від 13.07.2022 року;

- копія журналу реєстрації вихідної документації.

Позивач сплату штрафу у розмірі 68 000,00 грн не заперечує, однак вказує на наявність у відповідача зобов`язання щодо сплати пені у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання у розмірі 28 560 грн, визначаючи період нарахування такої пені з 17.06.2022 ( після прийняття Господарського суду Львівської області рішення про відмову в задоволенні позову від 16.06.2022) по 14.07.2022 (до дати фактичної сплати штрафу) 28 днів.

Водночас відповідач наявність зобов`язання щодо сплати пені не заперечує, однак вказує на порушення позивачем періоду нарахування, вважає правильним періодом нарахування пені після закінчення строку для оскарження рішення суду першої інстанції, тобто з 06.07.2022 по 14.07.2022 (до дати фактичної сплати штрафу) 8 днів.

Таким чином, спір між сторонами виник щодо періоду нарахування пені.

У силу п. 1 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету.

Згідно з ч. 7, 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Водночас абзацами третім - п`ятим, частини п`ятої ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/11550/18.

Керуючись вищенаведеним, суд погоджується з визначеним позивачем строком щодо нарахування пені та задовольняє позовні вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з ТОВ Науково-дослідний технологічний інституту «Електрон» пені в загальному розмірі 28 560 грн.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3 ст. 86 ГПК України).

Також суд зазначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 89 ГПК України).

Стандарт доказування "вірогідності доказів" встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач та їх оцінки їх правдивості і переваги доводів протилежної сторони судового процесу. Тлумачення змісту цієї статті показує, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (тут суд звертається до правових висновків викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, зокрема, що саме суд має забезпечити право особи на справедливий суд (справедливу судову процедуру).

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 3028,00 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідного технологічного інституту «Електрон» (89600, Закарпатська обл. Мукачівський р-н., м. Мукачево, вул. Берегівська-об`їзна, буд. 6, ) до Державного бюджету України пеню у розмірі 28 560,00 грн (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) витрат позивача з оплати судового збору за подання позовної заяви.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2024

Суддя Андрейчук Л. В.