ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про перехід до розгляду справи

за правилами загального позовного провадження

29.11.2024 Справа № 904/3773/24

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 236 719,55 грн

Суддя Кеся Н.Б.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі-Позивач) 26.08.2024 року через "Електронний суд" звернулося з позовом до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», , суму боргу за послугу з постачання теплової енергії за період з 03.11.2022 по 28.02.2023 в розмірі 228 446, 96 грн., суму за абонентське обслуговування за період з 01.08.2022 по 28.02.2023р. в розмірі 124,58 грн., суму збитків від інфляції в розмірі 5 028, 57 грн. (червень-липень 2024р.), суму 3 % річних в розмірі 1 405, 15 грн. (01.06.2024 по 14.08.2024р.) та пені 1 714, 29 грн. (01.06.2024 по 14.08.2024р.) та суму судового збору у розмірі 2 840, 63 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов`язань за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року.

29.08.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.09.2024 року через "Електронний суд" представник Відповідача подав відзив на позовну заяву (арк.с. 58-61), в якому посилається на таке:

Позивач зазначає, що на балансовому обліку Відповідача перебуває нежитлове приміщення загальною площею 1 125,66 кв.м за адресою: вул. Кобилянського, 199. Позивач стверджує, що управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради отримувало послугу з постачання теплової енергії за вказаною адресою і повинно сплатити заборгованість за період з 03.11.2022 по 28.02.2023 у сумі 236 719,55 грн. З даною вимогою Відповідач не погоджується та надає роз`яснення стосовно обсягу повноважень управління, на які посилається Позивач, визначених в редакції Положення про управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 23.09.2020 №5014;

щодо поняття балансоутримувач та споживач Відповідач зазначає про те, що укладати договір на споживання має власник, або інша особа, яка користується приміщенням і отримує житлово-комунальні послуги. Ураховуючи те, що відповідач не є власником вказаних нежитлових приміщень та споживачем послуг та вказаними адресами (не перебувають працівники відповідача, взагалі приміщення зачинено і не використовується), тому відповідний договір чи заяву про приєднання до Договору з боку відповідача не було підписано, про що повідомлено позивачу у відповідь на претензію. Необхідність подання заяви про приєднання передбачена п.2 цього ж публічного договору від 05.10.2021 на який посилається Позивач, а також відповідно до п.13 Правил надання послуг з теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 визначено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Тобто позивач хибно трактує вимоги власних нормативних документів і безпідставно ототожнює Відповідача зі споживачем житлово-комунальних послуг;

також, Позивачем не надано жодного документа, який підтверджує, що власник нежитлових приміщень зобов`язує Відповідача укласти договори споживання теплової енергії за спірною адресою;

Позивачем не надано доказів отримання відповідачем послуг з теплопостачання за спірною адресою у вказаний період, а також доказів надання позивачем житлово-комунальних послуг, спрямованих на забезпечення умов перебування осіб у нежилих приміщеннях, а отже відсутні підстави оплати послуг, якими відповідач не користувався і не

виявив наміру користуватися. Відповідач звертає увагу суду, що жодна довідка, розрахунок, акт, який надано позивачем у матеріалах справи як доказ надання послуги теплопостачання, не містить підпису та погодження управління комунальної власності міста. Наявний в матеріалах справи акт від 15.11.2022 про подачу теплоносія до житлового будинку по пул. Кобилянського, 199 підписаний представником Позивача та ТОВ "Сітісервіс-КР" не містить доказів подання теплоносія у спірне нежитлове приміщення площею 1125,66 кв.м по вул. Кобилянського, 199. Нежитлове приміщення - приміщення в житловому будинку, що не належать до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Доказів надання послуги теплопостачання саме в це окреме нежитлове приміщення не надано, а також не надано доказів отримання (споживання) Відповідачем вказаних послуг.

17.09.2024 року через "Електронний суд" представник Позивача подав відповідь на відзив (арк.с. 81-86), в якій вказує щодо не реєстрації нерухомого майна за Відповідачем; щодо того, що УКВМ не укладено договір, що УКВМ не є споживачем комунальних послуг, в даному випадку послуги з постачання теплової енергії, й відповідно не користування даною послугою тощо; щодо заявленої Відповідачем інформації проте, що в матеріалах справи акт від 15.11.2022р. про подачу теплоносія до житлового будинку по вулиці Кобилянського, 199 підписаний представником позивача та товариством "Сітісервіс КР" не містить доказів подання теплоносіїв у спірне нежитлове приміщення площею 1125, 66 м2 по вулиці Кобилянського 119, що вищевказане на житлове приміщення є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та доказів надання послуги з теплопостачання саме в це окреме нежитлове приміщення не надано тощо.

11.10.2024 року через "Електронний суд" представник Відповідача подав заперечення (на відповідь на відзив) (арк.с. 91-93), в якому вказує про таке:

Позивач у відповіді наводить витяжки із нормативно-правових актів щодо передачі державного майна до комунальної власності, обмірковує основи законодавства щодо місцевого самоврядування, власності, наводить визначення поняття споживач, його права та обов`язки тощо, але ж Відповідач не є споживачем послуг теплопостачання, не надано доказів, обґрунтування факту споживання послуг теплопостачання у нежитловому приміщенні по вул. Кобилянського, 199 площею 1125,66 кв.м;

Позивач намагається переконати суд, що Відповідач отримує послуги теплопостачання і є споживачем. Однак сам наводить витримки із Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і цитує, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка є власником нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Позивач зазначає, що Відповідач не надавав вимогу про відмову від отримання послуги з постачання теплової енергії за спірною адресою. Але Відповідач і не надавав заяву про подачу теплової енергії до нежитлового приміщення в будинку, яке не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Умовою приєднання споживача до Індивідуального договору є: надання заяви-приєднання, сплата рахунка, факт отримання послуги. Відповідач цих документів не надав, а отже не заявив себе як споживача послуг за спірною адресою. Надання до суду актів про подачу теплоносія до будинку, підписаних тільки з боку Позивача, не свідчить про подачу теплової енергії до спірного приміщення та про факт споживання цієї теплової енергії Відповідачем в цьому приміщенні (при тому, що представники Відповідача не знаходяться в ньому). Докази цьому відсутні, позивачем не надані. Копії актів подачі теплової енергії невідомо за чиєю згодою із зазначенням адреси вул. Кобилянського, 199 не можуть бути достовірними доказами споживання цієї теплової енергії саме Відповідачем в нежитловому приміщенні за спірною адресою;

крім того, до площі нежитлового приміщення 1125,66 кв.м входить частина підвалу площею 451,1 кв.м. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

відповідно до п.2 Методики розподілу між; споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 підвал належить до допоміжних приміщень. Нарахування на такі приміщення здійснюються відповідно до зазначеної Методики не як на послугу централізованого опалення, а на загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень. Із наданих Позивачем документів не вбачається чи виконана ним дана норма законодавства;

крім того, згідно інформації обслуговуючого підприємства КП «Парковка та реклама» КМР, якому спірне приміщення передано на балансовий облік згідно наказу УКВМ від 04.04.2024 (довідка додається) частина нежитлових приміщень підвалу взагалі не обладнана приладами обігріву, відсутні розподільчі трубопроводи теплопостачання, що взагалі ставить під сумнів факт подачі тепла до спірних об`єктів. Посилання на тлумачення поняття «балансоутримувач» в контексті ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» є недоречним, оскільки в цьому законі дається поняття балансоутримувач будинку, групи будинків, житлового комплексу - власник відповідного майна, або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно. Відповідач не є власником житлового будинку 199 по вул. Кобилянського у 1 поверх якого вбудоване спірне нежитлове приміщення з частиною підвалу, а також власником самого спірного приміщення і не є особою, яку власник уповноважив утримувати вказане майно, відповідний договір відсутній;

Позивач вирвав фразу з контексту пункту 2.2.3.3 Положення, адаптувавши її на свій розсуд. Згідно з Положенням управління: « 2.2.3.3 веде реєстр укладених договорів оренди, позички, здійснює постійний контроль за виконанням їх умов та надходженням коштів, отриманих від орендної плати, утриманням та збереженням майна відповідно до чинного законодавства через виконкоми районних у місті рад, балансоутримувачів та обслуговуючого комунального підприємства,-...». Тобто Відповідач не сам утримує і зберігає майно, як вбачає Позивач, а здійснює контроль за утриманням і збереженням майна, яке передане в орендне користування. Тобто чи майно не пошкоджене орендарями, чи використовується за призначенням згідно умов договору оренди, не знищене, не передане третім особам. Теж саме стосується п.2.2.1.10.2 згідно якого управління комунальної власності міста не безоплатно приймає до комунальної власності міста об`єкти права державної та комунальної власності, а готує на розгляд міської ради проекти рішень щодо безоплатного прийняття до комунальної власності об`єктів права державної та комунальної власності, які передаються на балансовий облік комунальним підприємствам, закладам, установам;

Відповідач звертає увагу суду, що наразі діє правовий режим воєнного стану, Відповідач є бюджетною установою, яка фінансується коштом бюджету Криворізької міської територіальної громади. І в теперішніх умовах першочергово видатки бюджету спрямовуються на відновлення майна територіальної громади та її мешканців, пошкодженого ракетними обстрілами внаслідок військової агресії Російської федерації проти України. Безпідставне виділення коштів міського бюджету не передбачено.

22.11.2024 року через "Електронний суд" представник Відповідача подав заперечення (на відповідь на відзив) (арк.с. 109-111).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази, а також правові позиції сторін потребують додаткових пояснень від сторін. Отже, подальший розгляд справи необхідно здійснювати за правилами загального позовного провадження з огляду на необхідність з`ясування та перевірки обставин, на які посилаються сторони.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 ГПК України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

2. Справу призначити до розгляду в підготовчому засіданні на 17.12.2024 о 11:30 год.

3. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

4. Підготовче засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Дніпропетровської області в каб. №3-302 (3 поверх) за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. В.Винниченка, 1.

5. Позивачу надати обґрунтування у вигляді вихідних даних для нарахування вартості спожитого тепла у листопаді та грудні 2022 року.

6. Явку Позивача визнати обов`язковою.

7. Враховуючи запровадження воєнного стану в Україні, роз`яснити учасникам справи можливість використання права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.Б. Кеся