РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/939/24
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго",

, вул. Реміснича, буд. 55-Б, м. Чернігів, 14000,

до відповідача: Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради,

, вул. Лесі Українки, буд. 3, смт. Сосниця, Чернігівська область, 16100,

про стягнення 434 333,12 грн

без повідомлення (виклику) сторін

Обставини справи.

02.10.24, до Господарського суду Чернігівської області від Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" надійшла позовна заява про стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради 434 333,12 грн заборгованості по оплаті теплової енергії згідно Договору №20-0031-24 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії від 01.02.2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.24 справу №927/939/24 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.10.24 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи процесуальні строки.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду від 07.10.24 направлена позивачу та відповідачу до електронних кабінетів останніх в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно довідок про доставку електронного листа, роздрукованих з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", були доставлені до електронних кабінетів позивача, представника позивача та відповідача 07.10.24 14:16.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 07.10.24 є такою, що отримана сторонами 07.10.24.

Як наслідок останнім днем встановленого судом процесуального строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву (як і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін) є 21.10.24.

З наведеного слідує, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в справі №927/939/24, проте правом на подання відзиву на позов в установлений строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 07.10.24.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

01.02.24 між Акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" (далі теплопостачальна компанія) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради (далі - споживач) було укладено договір №20-0031-24 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії (далі-договір), за умовами якого Теплопостачальна організація взяла на себе зобов`язання виробляти, транспортувати та постачати споживачеві теплову енергію для опалення, а споживач зобов`язався сплачувати АТ "Облтеплокомуненерго" за теплову енергію за встановленими тарифами/двоставковими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором (п.1).

Відповідно до п. 1.3. ціна цього договору на день його підписання становить 3 944000,00 грн, в тому числі ПДВ 657 333,33 грн. Ціна цього договору не може змінюватися після підписання цього договору до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.22 №1178. Ціна цього договору складається з вартості виробництва, транспортування та постачання за цим договором теплової енергії. Вартість виробництва, транспортування та постачання за цим договором теплової енергії визначається на підставі встановлених тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та кількості спожитої теплової енергії, визначеної згідно з умовами цього договору.

Абонентська плата (умовно-постійна частина тарифу) у разі застосування двоставкових тарифів, в опалювальний та міжопалювальний періоди нараховується Теплопостачальною організацією та сплачується споживачем незалежно від наявності чи відсутності засобів (приладів) обліку теплової енергії.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачу для об`єктів перерахованих у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється протягом всього опалювального періоду, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади (п. 2.3 Договору).

У додатку №1 до договору №20-0031-24 від 01.02.24 передбачено, що виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється АТ "Облтеплокомуненерго" до об`єкту споживача розташованого за адресою: смт. Сосниця, вул. Грушевського, 32, ДНЗ Калинка (площа 1214,80 м2), проспект Героїв України, 22а, гімназія ім.О.П.Довженка (площа 4285,700м2).

Відповідно до розпорядження №178-а від 17.10.2023р. Сосницької селищної ради Чернігівської області «Про початок опалювального періоду 2023/2024р.», опалювальний період прийнято рішення розпочати з 18.10.2023р., та відповідно до розпорядження №45-а від 21.03.2024р. Сосницької селищної ради Чернігівської області «Про закінчення опалювального періоду 2023/2024р.», прийнято рішення завершити опалювальний період 2023/2024р.: ДНЗ Калинка смт. Сосниця, вул. Грушевського 32, о 23 год. 59 хв. 29.03.2023р.; гімназія ім. О. П. Довженка проспект Героїв України, 22а, о 23 год. 59 хв. 22.03.2023р.

Рішенням №1076 від 30.10.2023р. Виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області «Про зміну тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», підпунктом 1) п. 5 АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» встановлено економічно обгрунтований тариф на теплову енергію, які визначаються теплової енергії, транспортування теплової енергії та постачання теплової енергії АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО»: 1) Для потреб бюджетних організацій та установ у розмірі:

тариф на теплову енергію - 6328,22 грн/Гкал (без ПДВ);

тариф на транспортування теплової енергії - 1382,87 грн/Гкал (без ПДВ);

тариф на постачання теплової енергії - 17,19 грн/Гкал (без ПДВ);

тариф на послугу з постачання теплової енергії - 7593,86 грн/Гкал (без ПДВ);

Відповідно до п. 7 цього рішення встановлено, що тарифи встановлені цим рішенням застосовуються з 01.10.2023р. по 30.09.2024р.

Згідно 5.1. договору облік споживання теплової енергії проводиться за показаннями засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом у відповідності до даних вказаних в додатку № 1 цього договору, встановлених норм споживання (витрат) теплової енергії, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання та "Нормам та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", затверджених Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993.

Умовами пункту 5.4. передбачено, що Споживач, який має засоби обліку, повинен щомісячно подавати Теплопостачальній організації підписаний та скріплений печаткою Споживача Звіт, в якому відображаються зняті візуально показання засобу (приладу) обліку теплової енергії в одиницях виміру засобу (приладу) обліку теплової енергії . Звіт подається до останнього дня календарного поточного місяця. У випадку, коли останній день календарного поточного місяця збігається з вихідним днем або святковим днем, то день подання Звіту переноситься на попередній робочий день. В разі ненадання Споживачем вказаного Звіту, Теплопостачальна організація має право виконати облік спожитої теплової енергії розрахунковим методом у відповідності до умов цього Договору.

Кількість (обсяг) спожитої теплової енергії визначається за показаннями засобів (приладів) обліку або, при їх відсутності, несправності, пропуску Споживачем строків проведення державної метрологічної повірки або на період відсутності засобу (приладу) обліку пов`язаної з проведенням державної метрологічної повірки - розрахунковим методом у відповідності до даних вказаних у Додатку №1 цього Договору, встановлених норм споживання (витрат) теплової енергії, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання та «Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», затверджених Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993р., згідно п. 5.5. Договору.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки за теплову енергію споживач здійснює щомісячно у грошовій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору. За письмовою згодою сторін можливі інші форми розрахунків, які не заборонені чинним законодавством. Ціна зазначена в п.1.3. цього договору є очікуваною. Фактична ціна цього договору буде визначатися виходячи із встановлених тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та кількості теплової енергії, що буде фактично спожита споживачем.

Згідно з п. 6.3. договору розрахунки споживача з Теплопостачальною організацією за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показаннями засобів (приладів) обліку або, у випадках передбачених цим договором, розрахунковим методом, що передбачений цим договором, у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами цього договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

При цьому Сторони домовилися про таке. У місяці, в якому розпочинається опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що починається для опалення, розрахунковий період починає свій перебіг з дати початку опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади) та закінчується у останній день календарного звітного місяця. У місяці, в якому закінчується опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що поставляється для опалення, розрахунковий період закінчується датою закінчення опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування або органами виконавчої державної влади).

Пунктом 6.9. Договору встановлено, що сторони підписують Акт прийому-передачі теплової енергії на підставі Звіту, який передбачений п. 5.4. цього договору, та з урахуванням архівних даних засобу (приладу) обліку теплової енергії Споживача та даних журналу обліку споживання теплової енергії Споживача. У разі, якщо архівні дані засобу (приладу) облік або дані журналу обліку споживання теплової енергії Споживача були зняті Теплопостачальною організацією в періодах, що слідують за періодом оформлення будь-якого Звіту, передбаченого п. 5.4. цього договору. Теплопостачальна організація здійснює в поточному періоді донарахування за спожиту теплову енергію та відображає фактичне споживання теплової енергії в попередніх періодах. Акт складається Теплопостачальною організацією, яка має право направити в двох примірниках такий Акт Споживачу для підписання та скріплення печаткою Споживача. Споживач зобов`язаний протягом трьох робочих днів з моменту одержання Акту підписати та скріпити печаткою та повернути другий екземпляр Акту Теплопостачальній організації.

Відповідно до п. 3.2.1. договору Споживач зобов`язався щоденно визначати за показами засобів (приладів) обліку величину використаної теплової енергії та заносити ці дані в журнал обліку споживання теплової енергії.

Згідно п. 3.2.3. договору Споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором.

Розрахунки за теплову енергію, згідно п. 6.4. договору, споживач здійснює згідно умов цього договору щомісячно до 7- го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того чи є 7-е число місяця вихідним днем, святковим чи робочим днем.

Приписами п. 11.1 договору сторонами погоджено, що цей договір діє до 31.12.2024 включно, набирає чинності з дня його підписання. Строк дії цього договору є строком поставки теплової енергії з урахуванням вимог п.2.3. цього договору. Сторони домовилися про те, що умови цього Договору розповсюджуєтюся на правовідносини сторін, що склалися до моменту його укладення, а саме з 01.01.2024 року.

У ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивач відповідно до умов договору договору №20-0031-24 від 01.02.24, виконав свої зобов`язання та надавав Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради послуги з постачання теплової енергії до об`єкту споживача, що підтверджується актами прийому-передачі, рахунками-фактурами, розрахунком заборгованості та Звітами про спожиту теплову енергію.

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не сплачував своєчасно та в повному розмірі за надані послуги за період з лютого по березень 2024 року, у зв`язку з чим, в останнього утворилася заборгованість в розмірі 356 152,22 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Разом з тим, правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" № 2633-ІV від 02.06.2005, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" № 2119-VІІІ від 22.06.2017, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затвердженими Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (далі - Правила), Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Статтею 1 Закону України № 2633-ІV "Про теплопостачання" встановлено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно ст. 1 Закону України № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) житлово-комунальні - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 5 цього Закону належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Надання житлово-комунальних послуг відповідно ч. 1 та 2 ст. 12 Закону здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

За змістом ст. 1 цього Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Як було встановлено судом вище, позивач відповідно до умов договору №20-0031-24 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії від 01.02.24 виконав свої зобов`язання та надавав Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради послуги з постачання теплової енергії до об`єкту споживача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі, рахунками-фактурами, розрахунком заборгованості та звітами про спожиту теплову енергію.

Водночас, позивач вказує, що відповідач не сплачував своєчасно та в повному розмірі за надані послуги за період з лютий-березень 2024 року, у зв`язку з чим, в останнього утворилася заборгованість що становить 356 152,22 грн.

Означеного вище відповідачем спростовано не було, доказів, щоб свідчили про протилежне суду не представлено.

У свою чергу 24.07.2024 під вих. № 1320/13 Відповідачу було направлено претензію з вимогою в 10-денний термін перерахувати суму заборгованості по Договору, однак Відповідач не оплатив борг в повному обсязі.

Відповідачем не подано власного контррозрахунку оспорюваної суми заборгованості з оплати послуг за спірний період.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору №20-0031-24 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії від 01.02.24 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 356 152,22 грн підлягає задоволенню.

Позивачем також за прострочення виконання грошового зобов`язання по сплаті вартості наданих послуг нараховано та пред`явлено до стягнення: 29 374,34 грн пені за період з 08.03.24 по 01.10.24; 35 758,52 грн інфляційних втрат за період з 08.03.24 по 30.09.24; 13048,04 грн 3% річних за період з 08.03.24 по 30.09.24.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив оплату послуг у строки, передбачені п. 6.3, 6.4 Договору.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.3.3. Договору №20-0031-24, порушення порядку розрахунків, передбаченого пунктом 6.4. цього договору - сплачує на користь Теплопостачальної організації пеню у розмірі 0,01 % від сум простроченого платежу за кожен день прострочення , а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок пені, відсотків річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що він є арифметично правильним.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих послуг у строк, обумовлений договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 29374,34 грн пені, 13048,04 грн 3% річних, 35758,52 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Тобто, обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Натомість суд констатує, що всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України жодних належних, допустимих та вірогідних доказів на спростування правових та фактичних підстав для задоволення позову відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 434 333,12 грн, з яких 356 152,22 грн основної заборгованості, 29374,34 грн пені, 13048,04 грн 3% річних, 35758,52 грн інфляційних втрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

За частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання даного позову до суду сплачено 6515 грн судового збору.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 6515 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Сосницької селищної ради (, вул. Лесі Українки, буд. 3, смт. Сосниця, Чернігівська область, 16100) на користь Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (, вул. Реміснича, буд. 55-Б, м. Чернігів, 14000) 356 152,22 грн заборгованості, 35 758,52 грн інфляційних втрат, 13 048,04 грн трьох відсотків річних, 29 374,34 грн пені та 6515 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області: Е-mail: ; тел. канцелярії .