27 листопада 2024 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.
секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,
за результатами розгляду касаційної скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024
за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІТВІС»
про стягнення штрафу
за участю: позивача Дзюбайло О. О. (самопредставництво),
1. Фактичні обставини справи
1.1 Постановою Верховного Суду від 06.11.2024 касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задоволено частково, скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2024 і прийнято нове рішення, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 71 077,12 грн штрафу, а в решті у позові відмовлено.
2. Підстави прийняття додаткової постанови
2.1 Судом касаційної інстанції під час прийняття вказаної постанови не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
3. Позиція Верховного Суду
3.1 Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
3.2 Частиною 14 статті 129 ГПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
3.3 Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін (пункт 1); у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2).
3.4 Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 цього Кодексу серед основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
3.5 Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
3.6 За результатами розгляду справи по суті (постанова Верховного Суду від 06.11.2024) вбачається, що спір між сторонами у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.
3.7 З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2023 згідно з платіжною інструкцією № 1526 позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 21 323,14 грн (ставка судового збору 1,5 % від ціни позову 1 421 542, 41 грн), відповідно до платіжної інструкції від 21.03.2024 № 508 у сумі 25 587,77 грн позивач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, 01.08.2024 позивач сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 34 117,02 грн, що становить загальну суму 81 027,93 грн.
3.8 Отже, справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, є застосування частини 9 статті 129 ГПК України та необхідність покладення на відповідача сплаченого позивачем судового збору до суду першої, апеляційної, касаційної інстанцій, оскільки спір у даному випадку виник внаслідок неправильних дій відповідача.
3.9 Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України видачу наказу має здійснити суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Керуючись статтями 129, 244 ГПК України,
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Є. В. Краснов