27.11.2024Справа № 910/5461/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5461/24
про стягнення 2 221 380,00 грн,
Представники учасників судового процесу:
Від позивача: Становова Юлія Володимирівна
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи: не з`явився
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи № 910/5461/24 здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.06.2024.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 позов задоволено частково,

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТХАУС СЕРВІС" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафні санкції у розмірі 666 414 грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 996 грн 21 коп.; у решті позовних вимог відмовлено.

07.11.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про розподіл судових витрат у справі № 910/5461/24, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТХАУС СЕРВІС" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" судовий збір в сумі 23 324,49 грн.

У судовому засіданні 27.11.2024 представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5461/24 та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про розподіл судових витрат у справі № 910/5461/24, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Обґрунтовуючи заяву про розподіл судових витрат, позивач зазначає, що суд ухвалюючи рішення від 23.10.2024, здійснив розподіл судових витрат (судового збору) в сумі меншій, ніж сплачено позивачем.

Так, позивач звертає увагу суду, що за подання позивачем позову до Господарського суду м. Києва з відповідними вимогами до відповідача, АТ «Укрзалізниця» сплачено судовий збір в сумі 33 320,70 грн, тоді як у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 стягнуто з відповідача на користь позивача 9 996, 21 грн.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подання позивачем позову останнім було сплачено судовий збір в сумі 33 320,70 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 30.04.2024 № 292364.

Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2024, серед іншого, стягнуто з відповідача на користь позивача 9 996, 21 грн витрат зі сплати судового збору.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Судом врахована правова позиція щодо розподілу судових витрат, яка викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16, від 10.03.2021 у справі №904/5702/19.

З огляду на вищевикладене, заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про ухвалення додаткового рішення у справ №910/5461/24 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТХАУС СЕРВІС" (02091, м. Київ, вул. Тростянецька, 6Г, ідентифікаційний код 43165707) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15, ідентифікаційний код ВП: 40081347) судовий збір у розмірі 23 324 (двадцять три тисячі триста двадцять чотири) грн. 49 коп.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 27.11.2024

Суддя І.О. Андреїшина