У Х В А Л А

26 листопада 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1009/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Виконавчого комітету Чернігівської міської ради,

, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія»,

, вул. Бандери Степана, 7, оф. 316, м. Житомир, 10029

Предмет спору: про стягнення 325 026,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія», у якому позивач просить стягнути з відповідача:

- штрафні санкції за невиконання умов договору про закупівлю №118 від 06.08.2024 за період з 21.08.2024 по 06.10.2024 у розмірі 325 026,00 грн;

- штрафні санкції за невиконання умов договору про закупівлю №119 від 06.08.2024 за період з 21.08.2024 по 06.10.2024 у розмірі 52 884,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договорів про закупівлю №118 від 06.08.2024 та №119 від 06.08.2024, а саме непоставкою товару у встановлений термін.

28.10.2024 позивач через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; роз`єднано позовні вимоги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 377 910,00 грн та виділено позовну вимогу про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору про закупівлю №119 від 06.08.2024 у розмірі 52 884,00 грн у самостійне провадження з наступним присвоєнням цій вимозі окремого номеру справи.

Також ухвалою суду від 30.10.2024 встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду, а також п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 30.10.2024 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 30.10.2024 о 17:15, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 15.11.2024.

20.11.2024 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду:

- відзив на позовну заяву;

- клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Вказані документи отримані судом 21.11.2024.

Як встановив суд, відзив на позовну заяву відповідач подав із пропуском строків, встановлених судом для їх подання.

В обґрунтування клопотань про поновлення строку на подання відзиву, відповідач зазначає, що директор ТОВ «Житомирська торгова компанія» ОСОБА_1 , діючи як представник відповідача, у період з 29.10.2024 по 19.11.2024 перебував у щорічній відпустці. Ухвала про відкриття провадження у справі датована 30.10.2024, що було після вибуття директора відповідача у щорічну відпустку, а отже представник відповідач не мав змоги належним чином та у визначені строки подати відзив на позовну заяву.

До вказаних клопотань відповідач додав копію наказу ТОВ «Житомирська торгова компанія» від 28.10.2024 №29/10, у якому зазначено про вибуття директора ОСОБА_2 у щорічну основну відпустку з 29.10.2024 по 19.11.2024 та про покладення обов`язків директора на час відпустки на менеджера (управителя) із зовнішньоекономічної діяльності ОСОБА_3 з наданням права підпису фінансових та організаційно-розпорядчих документів.

Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1 ст.118 ГПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) учасника справи, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. Норма про можливість поновлення процесуальних строків може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому ГПК України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України (заява №24402/02)).

У свою чергу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 13 ГПК України.)

Зазначені представником відповідача обставини про перебування директора у відпустці не можуть бути розцінені як поважна причина чи непереборна обставина, яка перешкоджала вчасному поданню до суду відзиву на позов, оскільки перебування директора у відпустці не звільняє сторону від обов`язку дотримуватись порядку та строків подання відповідних заяв та клопотань. При цьому ТОВ «Житомирська торгова компанія» не позбавлене можливості брати участь у справі через представника у відповідності до статті 56 ГПК України.

Таким чином, доводи відповідача про перебування директора у відпустці, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини є суб`єктивними та зводяться до внутрішньої організації роботи самого відповідача (відсутність тієї самої або/та іншої уповноваженої особи на подання заяв та клопотань від імені юридичної особи) і не можуть свідчити про наявність об`єктивних причин неможливості ТОВ «Житомирська торгова компанія» скористатися наданими йому процесуальними правами.

Крім того, відповідач взагалі не обґрунтував неможливості подати заперечення та відзив виконуючим обов`язків директора товариства.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у клопотаннях про поновлення строку не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску, у зв`язку з чим суд визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, заява відповідача із запереченнями проти розгляду справи та відзив на позовну заяву, які подані з пропущенням процесуальних строків, підлягають залишенню судом без розгляду.

Керуючись ст. 42, 118, 119, 165, 176, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» у поновленні строків на подання відзиву на позовну заяву.

2. Відзив на позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун