ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" листопада 2024 р. Справа № 916/4726/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши клопотання Одеської регіональної торгово-промислової палати про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ЦЕНТ "ФАКТУМ" (65070, м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 2-А; ),

до: Одеської регіональної торгово-промислової палати (65011, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 47; ),

про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ЦЕНТ "ФАКТУМ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської регіональної торгово-промислової палати, в якій просить:

- Визнати недійсним рішення Загальних зборів членів Одеської регіональної торгово-промислової палати (), оформлене Протоколом позачергових Загальних зборів членів Одеської регіональної торгово-промислової палати від 12 вересня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 4144, 4145;

- Визнати недійсним рішення Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати (), оформлене Протоколом № 1 засідання Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 12 вересня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 4150.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне виключення останнього з членів Одеської регіональної торгово-промислової палати з 16.07.2024.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ЦЕНТ "ФАКТУМ" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4726/24. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.12.2024 об 10:00 год. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформити відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 10.12.2024 об 10:00 год.

27 листопада 2024 року до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, в якому заявник просить суд продовжити Одеській регіональній торгово-промисловій палаті встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву до 05.12.2024.

Щодо клопотання Одеської регіональної торгово-промислової палати про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов до таких висновків.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1 ст. 113, ч.ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 2, 3, 6 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Зміст вищенаведених норм ГПК України свідчить про те, що права сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку подання клопотання) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне звернутись до практики ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі Walchli v. France, заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; ТОВ Фріда проти України, заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Наведена норма процесуального права пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Суд зауважує, що за змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, відповідно до приписів ГПК України, учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, слід наголосити на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу положень статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів, є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

Таким чином, виходячи з того, що обставини, які викладені Одеською регіональною торгово-промисловою палатою у заявах про продовження строку заслуговують на увагу, господарський суд задовольняє відповідну заяву та продовжує відповідачу встановлений судом в ухвалі суду від 11.11.2024 строк для подання відзиву на позовну заяву до 05.12.2024 включно.

Керуючись ст.ст. 119, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Одеської регіональної торгово-промислової палати про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву задовольнити.

2. Продовжити Одеській регіональній торгово-промисловій палаті строк для подання відзиву на позовну заяву до 05.12.2024 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 27.11.2024.

Суддя Нікітенко С.В.