УХВАЛА

02 грудня 2024 року

м. Київ

cправа № 907/665/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Жукова С. В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 22.08.2024

у складі колегії суддів: Гриців В.М. (головуючого), Зварич О.В., Малех І.Б.

та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області

від 31.01.2024

у складі судді: Ремецькі О.Ф.

у справі № 907/665/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер-Техніка»

до Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз»

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2024 Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18, сформована в системі «Електронний суд» 21.11.2024.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області у справі № 907/665/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Жукова С.В., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 21.11.2024.

Згідно вимог ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Повний текст оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 907/665/18 складено та підписано 11.09.2024. Враховуючи зазначене, останній день строку встановленого для оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 в касаційному порядку припадав на 01.10.2024.

Скаржник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 - 21.11.2024, сформована в системі «Електронний суд» 21.11.2024, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.

Проте, касаційна скарга Головного управління ДПС у Закарпатській області містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 907/665/18, яке мотивоване тим, що Головне управління ДПС у Закарпатській області 30.09.2024 (в межах строків на касаційне оскарження) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18. Ухвалою Верховного Суду від 07.10.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подання касаційної скарги. 17.10.2024 Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (в межах строків на виконання вимог ухвали суду) було подано до Верховного Суду клопотання про продовження строку виконання ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 у зв`язку з відсутністю коштів на розрахунковому рахунку для сплати судового збору у розмірі 8 588,80 грн. Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку виконання ухвали Верховного Суду від 07.10.2024. Після отримання коштів на розрахунковий рахунок Головним управлінням ДПС у Закарпатській області 28.10.2024 платіжним дорученням № 3377 було сплачено судовий збір у розмірі 8 588,80 грн за подання касаційної скарги до Верховного Суду. Проте, ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 було повернуто касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 без розгляду разом з доданими до неї матеріалами. Головне управління ДПС у Закарпатській області в межах строків визначених Господарським процесуальним кодексом України вживало всіх заходів з своєчасного касаційного оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024, в період з 30.09.2024 до 28.10.2024 на розрахункових рахунках Головного управління ДПС у Закарпатській області були відсутні кошти для сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому скаржник вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в ньому причини та доводи є неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Повний текст оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 907/665/18 складено та підписано 11.09.2024. Враховуючи зазначене, останній день строку встановленого для оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 в касаційному порядку припадав на 01.10.2024.

30.09.2024 Головне управління ДПС у Закарпатській області вже зверталось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18.

Ухвалою Верховного Суду від 07.10.2024 касаційна скарга Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 залишено без руху. Надано Головному управлінню ДПС у Закарпатській області строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 8 588,80 грн за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18.

17.10.2024 Головне управління ДПС у Закарпатській області направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про продовження строку виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 про залишення без руху касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Закарпатській області про продовження строку виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 про залишення без руху касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18, у зв`язку з тим, що заявником до клопотання про продовження строку виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 про залишення без руху касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області не було надано жодних доказів на підтвердження його доводів, що станом на 17.10.2024 відсутні грошові кошти на розрахунковому рахунку КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 907/665/18 в частині сплати судового збору за подання касаційної скарги.

29.10.2024 Головне управління ДПС у Закарпатській області направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 907/665/18, до якого долучило платіжну інструкцію № 3377 від 28.10.2024 про сплату судового збору в розмірі 8 588,80 грн за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18.

Разом з тим, ухвалою Верховного Суду від 11.11.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 було повернуто скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами на підставі ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було усунуто недоліків поданої касаційної скарги в частині сплати судового збору у встановлений строк, подано клопотання про виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху після закінчення строків на усунення недоліків касаційної скарги без клопотання про поновлення строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Вдруге із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 скаржник - Головне управління ДПС у Закарпатській області звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 21.11.2024, сформована в системі «Електронний суд» 21.11.2024, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок з доведення яких покладено на скаржника.

Згідно з частиною третьою статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Скаржник в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що Головне управління ДПС у Закарпатській області в межах строків визначених Господарським процесуальним кодексом України вживало всіх заходів з своєчасного касаційного оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024; в період з 30.09.2024 до 28.10.2024 на розрахункових рахунках Головного управління ДПС у Закарпатській області були відсутні кошти для сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому скаржник вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В силу положень ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши вищевказане клопотання Головного управління ДПС України про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що воно не є належним чином мотивоване, а вказані заявником в якості поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження доводи, що в період з 30.09.2024 до 28.10.2024 на розрахункових рахунках Головного управління ДПС у Закарпатській області були відсутні кошти для сплати судового збору за подання касаційної скарги, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Суд відзначає, що саме лише зазначення про відсутність на розрахункових рахунках Головного управління ДПС у Закарпатській області коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги, не є безумовною підставою для визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та, відповідно, для поновлення строку на касаційне оскарження.

Нормами ГПК України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з лише самим посиланням на вказані обставини. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, долучивши до нього на підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження відповідні докази.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що ухвалу Верховного Суду від 11.11.2024, якою попередню касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 було повернуто скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами, було отримано скаржником - 12.11.2024 о 21:40, проте вдруге із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 скаржник - Головне управління ДПС у Закарпатській області звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 21.11.2024, та жодним чином не мотивував поважності причин зволікання із повторним зверненням із касаційною скаргою тільки 21.11.2024.

Враховуючи вищезазначене, суд касаційної інстанції визнає вказані у клопотанні підстави для поновлення строку неповажними, відтак вважає, що клопотання Головного управління ДПС України про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 907/665/18 з цих підстав не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 2 ст. 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Тобто, скаржник повинен зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, зокрема, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, порушення яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цього рішення.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Загальне посилання на неправильне застосування/порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи норм процесуального права, без належного обґрунтування, не може вважатися підставою для відкриття касаційного провадження.

Частиною 1 ст. 300 ГПК України передбачено що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) ч. 2 ст. 287 ГПК України, а тому право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними вище положеннями ч. 2 ст. 287 ГПК України.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Скаржник в касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте, всупереч вищенаведеному, скаржником у касаційній скарзі не зазначено неправильне застосування/порушення яких саме норм матеріального та процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій та в чому конкретно полягає неправильне застосування/порушення норм матеріального та процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, та не зазначено щодо якої конкретно норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга Головного управління ДПС у Закарпатській області не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Разом із тим, обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має наводитись у взаємозв`язку з посиланням на підстави, унормовані у відповідному пункті (пунктах) ч. 2 ст. 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Оскільки скаржником не мотивовано належним чином конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень як того вимагає стаття 287 Господарського процесуального кодексу України та п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 без руху також з цієї підстави.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 підлягає залишенню без руху на підставі ч. ч. 2 та 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Підстави наведені у клопотанні Головного управління ДПС у Закарпатській області про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 907/665/18 - визнати неповажними.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2024 у справі № 907/665/18 залишити без руху.

3. Головне управління ДПС у Закарпатській області має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, навівши інші підстави для поновлення строку .

4. Головному управлінню ДПС у Закарпатській області необхідно виконати вимоги пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) ним подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), та з відповідним обґрунтуванням такої (таких) підстави (підстав).

5. У разі усунення недоліків документи подати через ?Електронний суд? або направити поштою на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 із наданням доказів про дату вручення даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

С. В. Жуков