РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2024Справа № 910/11398/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТА-ПОСТАЧ"

про стягнення 214 867,94 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТА-ПОСТАЧ" про стягнення 214 867,94 грн за договором поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної поставки товару за договором поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 207 788,44 грн основного боргу, 732,30 грн процентів за користування коштами, 6 347,20 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2024 р. було відкрито провадження у справі № 910/11398/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/11398/24 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТА-ПОСТАЧ" (постачальник) було укладено договір поставки № МК 0531/08/2023, відповідно до п. 2.1 якого постачальник протягом строку дії цього договору зобов`язується здійснювати постачання товарів покупцю на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а покупець зобов`язується приймати такі товари та оплачувати їх на умовах цього договору. Умови поставки визначаються сторонами у договорі та відповідних додатках до нього. Сторони погоджують, що при застосуванні вказаного базису поставки (EXW) завантаження товару (заливання нафтопродуктів в автотранспорт) здійснюється силами і засобами постачальника.

Згідно з п. 2.2. договору види (марки) товарів та їхня ціна в день поставки (відпуску) визначаються відповідно до даних інформаційного табло АЗС, відповідно до умов пунктів 4.1-4.3 цього договору.

У відповідності з п. 2.3. договору постачання товарів покупцю здійснюється на підставі пред`явлення ним універсальної паливної картки оператору АЗС.

За змістом п. 2.4 договору передача (відпуск) товарів відбувається безпосередньо на АЗС. Право власності на товари, отримані в рамках та на підставі цього договору, переходить до покупця в момент їх безпосереднього отримання на АЗС покупцем (пред`явником паливної картки).

Загальна кількість товарів, які передаються у власність покупця, в рамках та на підставі цього договору, складається із кількості товарів, фактично переданих у власність постачальником покупцеві протягом строку дії цього договору, що підтверджується видатковими накладними та/або актами прийому-передачі (п. 2.6 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснювати попередаю оплату за товар. Сума та строки внесення попередньої оплати визначається покупцем самостійно виходячи з його потреб у товарі з урахуванням того, що товар можна отримати лише на суму передплати. Оплата за товар за даним договором здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що вказаний у п. 13.1 даного договору. У разі перерахування покупцем грошових коштів, в розмірі, що перевищує суму фактично поставленого товару, постачальник зобов`язаний повернути надлишкові сплачені грошові кошти протягом 3- х банківських днів з моменту вимоги покупця.

Відповідно до п. 12.1 договору останній набирає сили з дати підписання та діє до 31.12.2023 р., а в частині виконання грошових зобов`язань - до моменту їх виконання.

Згідно з п. 12.2 договору останній вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії від однієї зі сторін не поступило письмового повідомлення про бажання розірвати договір.

На виконання умов договору, відповідачем за період з січня 2024 р. по червень 2024 р. було поставлено позивачу товар на загальну суму 691 977,11 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними № 25577 від 30.06.2024 р., № 20754 від 31.05.2024 р., № 15909 від 30.04.2024 р., № 11369 від 31.03.2024 р., № 7169 від 29.02.2024 р., № 3368 від 31.01.2024 р.

Окрім того, до матеріалів справи позивачем долучено платіжні інструкції за період з 08.05.2024 р. по 10.06.2024 р. № 3822 від 10.06.2024 р., № 3739 від 04.06.2024 р., № 3717 від 03.06.2024 р., № 3638 від 30.05.2024 р., № 3646 від 27.05.2024 р., № 3562 від 20.05.2024 р., № 3471 від 13.05.2024 р., № 3433 від 08.05.2024 р. на підтвердження того, що останнім було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 210 000,00 грн за договором поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р.

Позивач зазначає, що 13.06.2024 р. постачальник без будь-яких підстав заблокував паливні картки, тобто заблокував змогу отримувати оплачений товар. Таким чином, утворилася грошова сума надлишково сплачених коштів, яка перевищує суму фактично поставленого товару.

Також 13.06.2024 р. до позивача надійшов лист № 403 від 13.06.2024 р. про розірвання договору поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р. на підставі п. 3.4.1 договору, відповідно до якого постачальник має право припинити поставку товарів та/або відмовитись від виконання умов договору в односторонньому порядку у разі дострокового розірвання договору. До вказаного листа ТОВ "УКРНАФТА-ПОСТАЧ" було долучено додаткову угоду № 2 від 13.06.2024 р. в силу приписів п. 12.6 договору, відповідно до яких договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди.

Водночас, вказану угоду позивачем підписано не було.

У свою чергу, ТОВ "УКРНАФТА-ПОСТАЧ" надіслало відповідачу вимогу № 07/В-1 від 24.07.2024 р., в якій зазначило, що договір поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р. є дійсним і не розірваним за угодою сторін. Також позивач зазначив, що станом на 24.07.2024 р. сума надлишково сплачених покупцем грошових коштів в рамках договору складає 207 788,44 грн, які останній просить повернути у 3-денний строк.

Відповідь на претензію надано не було, надлишково сплачені позивачем кошти у сумі 207 788,44 грн. не повернуто.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не повернув позивачу 207 788,44 грн надлишково сплачених коштів за договором поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р., останній і звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, за змістом ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було підписано видаткові накладні № 3368 від 31.01.2024 р., № 7169 від 29.02.2024 р., № 11369 від 31.03.2024 р., № 15909 від 30.04.2024 р., № 20754 від 31.05.2024 р., № 25577 від 30.06.2024 р. на поставку відповідачем товару на суму 691 977,11 грн.

Окрім того, зі складеного та підписаного позивачем акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2024 р. по 24.07.2024 р. вбачається, що за період з 15.01.2024 р. по 30.06.2024 р. позивачем було здійснено попередню оплату за товар на суму 690 000,00 грн., а відповідачем за вказаний період було поставлено товар на суму 691 977,11 грн.

Водночас, позивачем до матеріалів справи було надано платіжні інструкції за період з 08.05.2024 р. по 10.06.2024 р., а саме - № 3433 від 08.05.2024 р., № 3471 від 13.05.2024 р., № 3562 від 20.05.2024 р., № 3646 від 27.05.2024 р., № 3638 від 30.05.2024 р., № 3717 від 03.06.2024 р., № 3739 від 04.06.2024 р., № 3822 від 10.06.2024 р. в якості доказів перерахування відповідачу попередньої оплати на суму 210 000,00 грн. Доказів перерахування відповідачу попередньої оплати на суму 481 977,11 грн до матеріалів справи не надано.

При цьому, з вказаного акту звірки взаєморозрахунків слідує, що позивачем до 15.01.2024 р. було зазначено початкове сальдо на суму 209 765,55 грн, однак жодних доказів, які б свідчили про перерахування вказаної суми відповідачу до справи також не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів блокування паливних карток позивача та інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відмови працівників автозаправних станцій у відпуску продукції за паливними картками, які були надані позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо недоведеності порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором поставки № МК 0531/08/2023 від 31.08.2023 р., у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, як щодо стягнення суми основного боргу, так і відносно нарахувань, здійснених позивачем (штрафних санкції), які є похідними від суми основного боргу.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА