РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2024Справа № 922/2870/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича , м.Харків

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ

про зобов`язання виконати умови договору, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Харківської області звернулвся Фізична особа - підприємець Мандриченко Сергій Віталійович з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про:

- зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за кредитним договором №-КД-25 від 21.10.2021 у передбачений п.п. 2.2.6. договору спосіб, а саме шляхом списання грошових коштів для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування з наступного рахунку: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2);

- зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за кредитним договором від 13.12.2021 року № -КД-6 у передбачений п.п. 2.2.6. договору спосіб, а саме шляхом списання грошових коштів для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування з наступного рахунку: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з аналізу норм кредитних договорів № -КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 слідує, що списання коштів з інших рахунків позивача, відмінних від визначених у п. 2.2.6. договорів можливе виключно у випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань за даним договором. Однак, жодних порушень позивачем допущено не було. Незважаючи на це, відповідачем безпідставно, в порушення п.п. 2.2.6. договорів списуються кошти з інших, не передбачених договором рахунків, у тому числі, в порушення вимоги щодо тотожності валюти, - з доларового рахунку позивача. Згідно листа від 21.05.2024 № 20.1.0.0/7-240513/66988 Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» прийнято рішення про часткове обмеження в обслуговуванні клієнта Мандриченка Сергія Віталійовича , проте з клієнтом не розірвані ділові відносини. Дане обмеження дає можливість користуватися послугами банку до закінчення терміну дії карток. Доступ в Приват 24 фізичної особи - активний. Банк не надав жодних внутрішніх документів (як-то політики, правил, програми, методики, інших документів, що розроблені та затверджені банком з метою належного виконання функцій СПФМ з питань фінансового моніторингу), які б підтверджували існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику Мандриченко С.В. , зокрема містили критерії встановлення неприйнятно високого ризику, наявність якої передбачена Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 № 65. Банк жодними належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості підстав вважати незаконними джерела походження коштів Фізичної особи - підприємця Мандриченка С.В. , інших його активів або прав на такі активи, а також не довів наявності у банківських операціях Мандриченка С.В. ознак відмивання доходів.

Ухвалою від 15.08.2024 Господарського суду Харківської області матеріали позовної заяви №922/2870/24 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.09.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Князькову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2870/24; визнано справу малозначною; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 23.09.2024 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що рахунки клієнта Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича були обмежені через відсутність проведеної актуалізації даних по фізичній особі - підприємцю. Відповідачем зазначено, що жодних обмежень, котрі б блокували користування особистими коштами до закінчення терміну дії карток на картках Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича немає. З відповіді № 20.1.0.0/7-240513/66988 від 21.05.2024 на уточнений адвокатський запит вбачається, що Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» прийнято рішення про часткове обмеження в обслуговуванні клієнта Мандриченка Сергія Віталійовича , проте з клієнтом не розірвані ділові відносини. Дане обмеження дає можливість користуватися послугами банку до закінчення терміну дії карток. Доступ в Приват 24 фізичної особи - активний. Розділ 2.2 укладених між сторонами кредитних договорів передбачає виключно зобов`язання позичальника, а не зобов`язання банку по списанню грошових коштів. В п. 2.2.6. вказаних кредитних договорів передбачено, що позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту. Згідно п.2.3.4. кредитних договорів, банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п. 2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку. Тобто, у відповідності з даними умовами договору Банк має право на договірне списання грошових коштів, а не обов`язок. Станом на дату подачі даного відзиву, по кредитному договору №-КД-25 від 21.10.2021 року взагалі відсутній предмет спору, так як по даному кредитному договору відсутня заборгованість. Тобто, в даному випадку має місце відсутність порушеного або оспорюваного права позивача, та обрано неналежний спосіб захисту.

У відповіді на відзив позивачем наголошено, що з аналізу норм п.п. 2.2.6. та 2.3.4. договору № -КД-6 від 13.12.2021 вбачається, що списання коштів з інших рахунків позивача, відмінних від визначених у п. 2.2.6. договору - не є правом банку, яке останній реалізує на власний розсуд та можливе виключно у одному випадку - у разі порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань за даним договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 цього договору). Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження допущення позивачем порушень термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань за договором № -КД-6, які б надавали право банку списувати грошові кошти з інших рахунків, ніж № НОМЕР_3. Відповідачем не надано обгрунтувань, яким чином невчинення дій з актуалізації впливає на виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у належний спосіб, зокрема не наведено відповідні пункти договору, які окреслюють таку залежність. Так само Відповідачем не надано пояснень, чому за непроведеної актуалізації можливе списання коштів з одних рахунків і одночасно не можливе з передбаченого п. 2.2.6. договору.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2021 Фізичною особою-підприємцем Мандриченко Сергієм Віталійовичем (позичальник) та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (банк) було укладено кредитний договір №-КД-25, відповідно до п. 1.1. якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. КУБ під заставу надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Згідно з п. 1.3. договору №-КД-25 від 21.10.2021 усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору - «Істотні умови кредитування».

Так зокрема, розділом «А» сторонами погоджено такі умови кредитування:

- вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п. A.1.);

- ліміт цього договору 340 220.40 грн, у тому числі, на наступні цілі: у розмірі 339 000 грн на поповнення обігових коштів; у розмірі 1 220,40 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору (п. A.2.);

- термін повернення кредиту 01.10.2024 (п. A.3.).

- рахунки для обслуговування кредиту: рахунок 8020 (у гривні), отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, код ЄДРПОУ (IBAN - НОМЕР_1 ) (п. А.4);

- зобов`язання позичальника забезпечуються: договором іпотеки №-ДІ-25/1 від 21.10.2021; договором поруки № -ДП-25/1 від 21.10.2021 (п. А.5);

- за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14.21 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. А.6).

Відповідно до п.п. 2.1.6. договору №-КД-25 від 21.10.2021 позичальник доручає банку перераховувати необхідні суми для відшкодування/оплати витрат/збитків банку, передбачених п.п.2.2.15, 2.3.13, 5.6. цього договору, з рахунків позичальника, визначених п.2.2.6. договору (здійснювати договірне списання). Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню Банком лише у випадку пред`явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату зазначених витрат за рахунок інших джерел.

Згідно п.п. 2.1.7. договору № -КД-25 банк зобов`язується виконувати розрахункові документи позичальника згідно п.п. 2.4.2, 2.4.3 цього договору в день надходження до банку розрахункового документа (платіжного доручення) за наявності технічної можливості для здійснення відповідної операції.

Позичальник, відповідно до п.п. 2.2.6. договору №-КД-25 від 21.10.2021 доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п.2.2.15, 5.6. цього договору: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання).

Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3.4 договору №-КД-25 від 21.10.2021 банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно п.2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку.

Підпунктом 2.3.5. договору №-КД-25 від 21.10.2021 передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 цього договору), позичальник доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків Позичальника у банку у порядку, передбаченому законодавством та цим договором. Для списання коштів з поточного рахунку позичальника банк оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.3.5 цього договору. Для списання коштів з депозитного рахунку позичальника банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір про депозитний вклад шляхом письмового повідомлення позичальника із зазначенням дати розірвання депозитного договору. Вклад та нараховані відсотки залежно від валюти вкладу у зазначену у повідомленні дату банк перераховує на наступні поточні рахунки позичальника: у гривні на № НОМЕР_3, МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2 ) у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; з яких списання здійснюється у порядку, передбаченому цим договором. У випадку недостатності або відсутності у позичальника коштів в національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або процентів за його користування, та/або неустойки, позичальник доручає банку списувати кошти в іноземній валюті, зокрема з наступних поточних рахунків позичальника: у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за цим договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості за курсом НБУ.

Позичальник, згідно з п.п. 2.4.1. - 2.4.3 договору №-КД-25 від 21.10.2021 має право:

- за узгодженням з банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту. При цьому, позичальник зобов`язаний одночасно сплатити банку суму процентів відповідно до п. 4.1, 4.2 цього договору, неустойку (штраф, пеню),у випадку, якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з п.п. 5.1, 5.2 цього договору, а також інші платежі за цим договором. Черговість погашення заборгованості зазначена у п. 4.6 цього договору;

- погашати заборгованість, ініціювати інші платежі за цим договором у безготівковому порядку з відкритих у банку поточних рахунків в режимі « 24/7/365», тобто, в будь-яку годину дня (цілодобово), у будь-який календарний день, в тому числі в вихідні, святкові та неробочі дні, шляхом подачі банку відповідного розрахункового документа (платіжного доручення) через систему дистанційного обслуговування «Приват-24». Здійснення платежів в означеному режимі допускається лише у випадку співпадіння валюти, в якій має бути виконане відповідне грошове зобов`язання перед банком, з валютою поточного рахунку, з якого позичальником ініціюється відповідний платіж;

- надавати банку в режимі « 24/7/365», тобто в будь-яку годину дня (цілодобово), у будь-який календарний день, в тому числі в вихідні, святкові та неробочі дні, на умовах п.2.1.2 цього договору розрахункові документи на використання кредиту.

13.12.2021 між Фізичною особою-підприємцем Мандриченко Сергієм Віталійовичем (позичальник) та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (банк) було укладено кредитний договір №-КД-6, відповідно до п. 1.1. якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

КУБ під заставу надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Згідно з п. 1.3. договору №-КД-6 від 13.12.2021 усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору - «Істотні умови кредитування».

У розділі А договору №-КД-6 від 13.12.2021 сторонами погоджено наступні істотні умови кредитування:

- A.1. Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія;

- A.2. Ліміт цього Договору: 500 000 грн, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 500 000 грн, на поповнення обігових коштів. у розмірі 0 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору;

- А.3. Термін повернення кредиту 01.12.2024;

- А.4. Рахунки для обслуговування кредиту: рахунок НОМЕР_5 (у гривні), отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, код ЄДРПОУ (IBAN - НОМЕР_4);

- А.5. Зобов`язання позичальника забезпечуються: - договором поруки № -ДП-6/1 від 13.12.2021;

- А.6. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14.31 (чотирнадцять цілих тридцять одна сота) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.п. 2.1.1. - 2.1.4 договору №-КД-6 від 13.12.2021 банк зобов`язується:

- відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього договору;

- надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.1, 2.2.12 цього договору. Зобов`язання з видачі цільового кредитного ліміту або його частини згідно з умовами цього Договору виникають у банка після підписаня сторонами цього договору з урахуванням 5 - денного строку, зазначеного у п.1.1. договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини на сплату страхових платежів виникають у банку у випадку непред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату страхових платежів за рахунок інших джерел;

- забезпечити позичальника консультаційними послугами з питань виконання цього договору;

- здійснювати контроль за виконанням умов цього договору, своєчасним та повним погашенням кредиту у порядку, передбаченому умовами цього договору.

Термін кредиту з дати укладення цього договору не більше 1 року (п.п. 2.1.5 договору №-КД-6 від 13.12.2021).

Згідно з п.2.1.6. договору №-КД-6 від 13.12.2021 позичальник доручає банку перераховувати необхідні суми для відшкодування/оплати витрат/збитків банку, передбачених п.п.2.2.15, 2.3.13, 5.6. цього договору, з рахунків позичальника, визначених п.2.2.6. договору (здійснювати договірне списання). Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком лише у випадку пред`явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату зазначених витрат за рахунок інших джерел.

Відповідно до п.п. 2.1.7. договору №-КД-6 від 13.12.2021 банк зобов`язується виконувати розрахункові документи позичальника згідно п.п. 2.4.2, 2.4.3 цього договору в день надходження до банку розрахункового документа (платіжного доручення) за наявності технічної можливості для здійснення відповідної операції.

Згідно з п.п. 2.2.6. договору №-КД-6 від 13.12.2021 позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п.2.2.15, 5.6. цього договору: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим Договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3.4. договору №-КД-6 від 13.12.2021 банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п. 2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку.

У випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 цього договору), позичальник доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків позичальника у банку у порядку, передбаченому законодавством та цим договором (п.п. 2.3.5 договору №-КД-6 від 13.12.2021).

Для списання коштів з поточного рахунку позичальника банк оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.3.5 цього договору.

Для списання коштів з депозитного рахунку позичальника банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір про депозитний вклад шляхом письмового повідомлення позичальника із зазначенням дати розірвання депозитного договору. Вклад та нараховані відсотки залежно від валюти вкладу у зазначену у повідомленні дату Банк перераховує на наступні поточні рахунки Позичальника у гривні на № НОМЕР_3 , МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2 ) у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яких списання здійснюється у порядку, передбаченому цим договором.

У випадку недостатності або відсутності у позичальника коштів в національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або процентів за його користування, та/або неустойки, позичальник доручає банку списувати кошти в іноземній валюті, зокрема з наступних поточних рахунків позичальника: у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за цим Договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості за курсом НБУ.

Відповідно до п.п. 2.3.6. договору №-КД-6 від 13.12.2021 банк має право відмовити у закритті поточних рахунків клієнта у банку в будь-якій валюті, якщо клієнт має непогашені грошові зобов`язання, встановлені цим договором.

Згідно з п.п. 2.4.1. - 2.4.3. договору №-КД-6 від 13.12.2021 позичальник має право: за узгодженням з банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту. При цьому, позичальник зобов`язаний одночасно сплатити банку суму процентів відповідно до п. 4.1, 4.2 цього договору, неустойку (штраф, пеню),у випадку, якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з п.п. 5.1, 5.2 цього договору, а також інші платежі за цим договором. Черговість погашення заборгованості зазначена у п. 4.6 цього договору; погашати заборгованість, ініціювати інші платежі за цим договором у безготівковому порядку з відкритих у банку поточних рахунків в режимі « 24/7/365», тобто в будь-яку годину дня (цілодобово), у будь-який календарний день, в тому числі в вихідні, святкові та неробочі дні, шляхом подачі банку відповідного розрахункового документа (платіжного доручення) через систему дистанційного обслуговування «Приват-24». Здійснення платежів в означеному режимі допускається лише у випадку співпадання валюти, в якій має бути виконане відповідне грошове зобов`язання перед банком, з валютою поточного рахунку, з якого позичальником ініціюється відповідний платіж; надавати банку в режимі « 24/7/365», тобто в будь-яку годину дня (цілодобово), у будь-який календарний день, в тому числі в вихідні, святкові та неробочі дні, на умовах п.2.1.2 цього договору розрахункові документи на використання кредиту.

Наразі, на думку позивача, з аналізу норм кредитних договорів №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 слідує, що списання коштів з інших рахунків позивача, відмінних від визначених у п. 2.2.6. договорів №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 можливе виключно у випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань за даним договором. Однак, як вказує позивач, жодних порушень позичальником за договорами №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 допущено не було. Незважаючи на це, відповідачем в порушення п.п. 2.2.6. договорів списуються кошти з інших, не передбачених договором рахунків, у тому числі, в порушення вимоги щодо тотожності валюти, - з доларового рахунку позивача.

Згідно листа від 21.05.2024 № 20.1.0.0/7-240513/66988 Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» прийнято рішення про часткове обмеження в обслуговуванні клієнта Мандриченка Сергія Віталійовича , проте з клієнтом не розірвані ділові відносини. Дане обмеження дає можливість користуватися послугами банку до закінчення терміну дії карток. Доступ в Приват 24 фізичної особи - активний.

Як вказує позивач, банк не надав жодних внутрішніх документів (як-то політики, правил, програми, методики, інших документів, що розроблені та затверджені банком з метою належного виконання функцій СПФМ з питань фінансового моніторингу), які б підтверджували існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику Мандриченко С.В. , зокрема містили критерії встановлення неприйнятно високого ризику, наявність якої передбачена Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 № 65. Банк жодними належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості підстав вважати незаконними джерела походження коштів Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича , інших його активів або прав на такі активи, а також не довів наявності у банківських операціях Мандриченка Сергія Віталійовича ознак відмивання доходів.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем вказано, що рахунки клієнта Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича були обмежені через відсутність проведеної актуалізації даних по фізичній особі - підприємцю. Відповідачем зазначено, що жодних обмежень, котрі б блокували користування особистими коштами до закінчення терміну дії карток на картках Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича немає. З відповіді № 20.1.0.0/7-240513/66988 від 21.05.2024 на уточнений адвокатський запит вбачається, що Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» прийнято рішення про часткове обмеження в обслуговуванні клієнта Мандриченка Сергія Віталійовича , проте з клієнтом не розірвані ділові відносини. Дане обмеження дає можливість користуватися послугами банку до закінчення терміну дії карток. Доступ в Приват 24 фізичної особи - активний. Розділ 2.2 укладених між сторонами кредитних договорів передбачає виключно зобов`язання позичальника, а не зобов`язання банку по списанню грошових коштів. В п. 2.2.6. вказаних кредитних договорів передбачено, що позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту. Згідно п.2.3.4. кредитних договорів, банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п. 2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку. Тобто, у відповідності з даними умовами договору Банк має право на договірне списання грошових коштів, а не обов`язок. Станом на дату подачі даного відзиву, по кредитному договору №-КД-25 від 21.10.2021 року взагалі відсутній предмет спору, так як по даному кредитному договору відсутня заборгованість. Тобто, в даному випадку має місце відсутність порушеного або оспорюваного права позивача, та обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Аналогічний правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Одночасно, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 зауважено, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Наразі, зі змісту пояснень сторін та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спір між сторонами стосується саме здійснення банком договірного списання заборгованості позичальника за договорами №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 з валютних рахунків Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича .

При цьому, на думку позивача, відновлення прав та законних інтересів останнього як позичальника повинно бути здійснено саме шляхом зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за договорами №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 у передбачений п.п. 2.2.6. договорів спосіб.

Як вказувалось вище, відповідно до п.п. 2.2.6. договору №-КД-25 від 21.10.2021 доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п.2.2.15, 5.6. цього договору: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання).

Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3.4 договору №-КД-25 від 21.10.2021 банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно п.2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку.

Підпунктом 2.3.5. договору №-КД-25 від 21.10.2021 передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 цього договору), позичальник доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків Позичальника у банку у порядку, передбаченому законодавством та цим договором. Для списання коштів з поточного рахунку позичальника банк оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.3.5 цього договору. Для списання коштів з депозитного рахунку позичальника банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір про депозитний вклад шляхом письмового повідомлення позичальника із зазначенням дати розірвання депозитного договору. Вклад та нараховані відсотки залежно від валюти вкладу у зазначену у повідомленні дату банк перераховує на наступні поточні рахунки позичальника: у гривні на № НОМЕР_3, МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2 ) у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; з яких списання здійснюється у порядку, передбаченому цим договором. У випадку недостатності або відсутності у позичальника коштів в національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або процентів за його користування, та/або неустойки, позичальник доручає банку списувати кошти в іноземній валюті, зокрема з наступних поточних рахунків позичальника: у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за цим договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості за курсом НБУ.

Згідно з п.п. 2.2.6. договору №-КД-6 від 13.12.2021 позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п.2.2.15, 5.6. цього договору: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим Договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3.4. договору №-КД-6 від 13.12.2021 банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п. 2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку.

У випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 цього договору), позичальник доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків позичальника у банку у порядку, передбаченому законодавством та цим договором (п.п. 2.3.5 договору №-КД-6 від 13.12.2021).

Для списання коштів з поточного рахунку позичальника банк оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.3.5 цього договору.

Для списання коштів з депозитного рахунку позичальника банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір про депозитний вклад шляхом письмового повідомлення позичальника із зазначенням дати розірвання депозитного договору. Вклад та нараховані відсотки залежно від валюти вкладу у зазначену у повідомленні дату Банк перераховує на наступні поточні рахунки Позичальника у гривні на № НОМЕР_3 , МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2 ) у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яких списання здійснюється у порядку, передбаченому цим договором.

У випадку недостатності або відсутності у позичальника коштів в національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або процентів за його користування, та/або неустойки, позичальник доручає банку списувати кошти в іноземній валюті, зокрема з наступних поточних рахунків позичальника: у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за цим Договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості за курсом НБУ.

Надаючи оцінку змісту вказаних умов договорів №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 суд дійшов висновку, що фактично останнім передбачено право, а не обов`язок відповідача, як кредитора, задовольнити свої кредиторські вимоги у певний спосіб, тобто, шляхом списання грошових коштів з рахунків позичальника.

При цьому, як вказувалось судом, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що відповідачем безпідставно, в порушення п.п. 2.2.6. договорів списуються кошти з інших, не передбачених договором рахунків, у тому числі, в порушення вимоги щодо тотожності валюти, - з доларового рахунку позивача.

В контексті означених тверджень суд акцентує увагу позивача на те, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, всупереч наведеного позивачем на надано жодних доказів того, що відповідачем в порушення п.п. 2.2.6. договорів списуються кошти з інших, не передбачених договором рахунків, у тому числі, в порушення вимоги щодо тотожності валюти, - з доларового рахунку позивача.

Одночасно, судом враховано пояснення відповідача стосовно того, що станом на дату подачі даного відзиву, по кредитному договору №-КД-25 від 21.10.2021 взагалі відсутній предмет спору, так як по даному кредитному договору відсутня заборгованість. Станом на момент вирішення спору доказів зворотного матеріали справи також не містять.

Отже, з наведеного полягає, що позивачем фактично належним чином доказово не обґрунтовано обставин порушення з боку відповідача прав та законних інтересів Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича як позичальника за договорами №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021.

Крім того, виходячи зі змісту та характеру спору, який, на думку позивача, виник між кредитором та позичальником за договорами №-КД-25 від 21.10.2021 та № -КД-6 від 13.12.2021 суд вважає не ефективним обраний заявником спосіб захисту своїх прав, оскільки, якщо, як на думку позивача, відповідачем вже здійснено безпідставне списання грошових коштів з доларового рахунку інтересів Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, зобов`язання останнього виконати зобов`язання за кредитним договором №-КД-25 від 21.10.2021 у передбачений п.п. 2.2.6. договору спосіб ніяким чином не відновить прав позивача на розпорядження грошовими коштами на валютному рахунку. У даному випадку слід звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище у сукупності, з огляду на не доведення позивачем обставин порушення його прав та законних інтересів з боку відповідача, враховуючи висновки суду щодо неефективності обраного позивачем способу захисту в розмірі обставин, які викладено у позовній заяві, позов Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за кредитним договором №-КД-25 від 21.10.2021 у передбачений п.п. 2.2.6. договору спосіб, а саме шляхом списання грошових коштів для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування з наступного рахунку: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2); зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за кредитним договором від 13.12.2021 року № -КД-6 у передбачений п.п. 2.2.6. договору спосіб, а саме шляхом списання грошових коштів для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його користування з наступного рахунку: № НОМЕР_3 у гривні, отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, (IBAN - НОМЕР_2) задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу (в тому числі, стосовно дій банку щоджо обмеження операцій за рахунками позивача), залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відсутності достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Мандриченка Сергія Віталійовича до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання виконати зобов`язання за кредитними договорами.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 25.11.2024.

Суддя В.В. Князьков