РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2024Справа № 910/10963/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3 243,08 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - СК "Альфа-Гарант") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" (далі - СК "Інтер-Поліс") 3 243,08 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що СК "Альфа-Гарант" та СК "Інтер-Поліс" є страховиками винної у ДТП особи, а тому половину розміру страхового відшкодування повинен нести відповідач. Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмір 6 486,16 грн, останній має право на отримання страхового відшкодування від відповідача у розмірі 3 243,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/10963/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

03.10.2024 через загальний відділ діловодства суду від СК "Інтер-Поліс" надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що позивачем не дотримано алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.20 №464/2020 (далі - Порядок), та не дотримано вимог чинного законодавства України в частині забезпечення можливості участі відповідача у розслідуванні страхового випадку.

07.10.2024 через систему "Електронний суд" від СК "Альфа-Гарант" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими, оскільки останній був повідомлений про настання ДТП з транспортним засобом, який забезпечений декількома договорами обов`язкового страхування, однак не вчиняв жодних дій щодо участі в розслідуванні страхового випадку.

06.09.2024 через систему "Електронний суд" СК "Альфа-Гарант" подала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги СК "Альфа-Гарант" частково обґрунтованими.

03.10.2023 о 15:17 у місті Вінниці на перехресті проспекту Юності та вулиці Андрія Первозванного (Стахурського) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала ОСОБА_2 .

Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 03.10.2023 (європротоколі). Зі змісту інформації, яка міститься в даному повідомленні, вбачається, що вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 . Крім того, у наведеному повідомленні ОСОБА_1 також визнав свою вину в настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , (застрахований транспортний засіб), страхувальником якого є ОСОБА_4 .

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, що користувалася транспортним засобом "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , (винуватця ДТП), була застрахована в CК "Альфа-Гарант" (страховик) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3252857, строк дії договору з 00:00 24.09.2023 по 23.09.2024 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 3 200,00 грн.

04.10.2023 ОСОБА_4 звернувся до страховика винуватця ДТП (CК "Альфа-Гарант") із повідомленням про страхове відшкодування.

04.10.2023 проведено огляд пошкодженого автомобіля "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним протоколом (страхова справа №ЦВ/23/5517).

Водночас станом на дату ДТП (03.10.2023), цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , (винуватця ДТП), була застрахована у СК "Інтер-Поліс" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-214704206, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Враховуючи положеннями Порядку, СК "Альфа-Гарант" звернулася до СК "Інтер-Поліс" із повідомленням №12/4654 від 05.10.2023 про настання ДТП із транспортним засобом, який забезпечений декількома внутрішніми договорами, в якій запропоновано відповідачу долучитися до процесу врегулювання події.

19.10.2023 ОСОБА_4 звернувся до страховика винуватця ДТП (CК "Альфа-Гарант") із заявою про страхове відшкодування.

Згідно із розрахунком позивача розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті власнику транспортного засобу "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , з вирахуванням франшизи у розмірі 3200,00 грн, складає 6 486,16 грн (без ПДВ). При цьому, розмір матеріального збитку становить - 9 686,16 грн.

СК "Альфа-Гарант" звернулася до СК "Інтер-Поліс" із повідомленням №12/5025 від 25.10.2023, в якому проінформувало відповідача про намір виплатити страхове відшкодування у розмірі 6 486,17 грн.

Відповідно до страхового акту №ЦВ/23/5517 від 01.11.2023 CК "Альфа-Гарант" прийняла рішення про виплату (по договору страхування №АР/3252857 від 23.09.2023, дата події 03.10.2023) страхового відшкодування в розмірі 6 486,16 грн (без ПДВ).

01.11.2023 CК "Альфа-Гарант" здійснено виплату ОСОБА_5 в розмірі 6486,16 грн (без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням №40470 від 01.11.2023.

СК "Альфа-Гарант" звернулася до СК "Інтер-Поліс" із заявою (вих. №03/5913 від 12.12.2023), яка була отримана останньою 13.12.2023 та була зареєстрована за вх. №1547, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування в порядку, строки та розмірі., визначених Порядком.

Однак вказана заява була залишена без відповіді та повідомлення.

Посилаючись на те, що відповідач, як інший страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Порядку, не відшкодував позивачеві половину вартості виплаченого страхового відшкодування, СК "Альфа-Гарант" звернулася з даним позовом до суду про стягнення з СК "Інтер-Поліс" 3 243,08 грн.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 зазначеної статті).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (№85/96-ВР) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За статтею 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути, зокрема відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).

Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як було раніше встановлено, 03.10.2023 о 15:17 у місті Вінниці на перехресті проспекту Юності та вулиці Андрія Первозванного (Стахурського) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала ОСОБА_2 .

Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 03.10.2023 (європротоколі). Зі змісту інформації, яка міститься в даному повідомленні, вбачається, що вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 . Крім того, у наведеному повідомленні ОСОБА_1 також визнав свою вину в настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Chevrolet Aveo", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у двох страховиків - CК "Альфа-Гарант" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3252857 від 23.09.2023, строк дії договору з 00:00 24.09.2023 по 23.09.2024 включно, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн, а також у СК "Інтер-Поліс" згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-214704206, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Таким чином, внаслідок настання страхового випадку - пошкодження ОСОБА_1 транспортного засобу "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті ДТП, у позивача та відповідача, як страховиків винної у ДТП особи, виник обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив про недотримання позивачем вимог Порядку в частині повідомлення скаржника про настання події, що містить ознаки страхового випадку, позбавивши останнього можливості взяти участь в розслідуванні страхового випадку.

При укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (стаття 17 Закону №1961-IV).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV).

Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020.

Поряд з тим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено пунктом 34.1 статті 34 Закону №1961-IV.

За змістом пункту 3.1 статті 3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (незалежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону №1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

У той же час пунктом 2.1 статті 2 Порядку наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 ЦК України та пунктом 17.3 статті 17 Закону №1961-IV).

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.

Як було раніше зазначено, 04.10.2023 ОСОБА_4 звернувся до страховика винуватця ДТП (CК "Альфа-Гарант") із повідомленням про страхове відшкодування.

У свою чергу, СК "Альфа-Гарант" звернулася до СК "Інтер-Поліс" із повідомленням №12/4654 від 05.10.2023 про настання ДТП із транспортним засобом, який забезпечений декількома внутрішніми договорами, в якій запропоновано відповідачу долучитися до процесу врегулювання події.

Крім цього, СК "Альфа-Гарант" звернулася до СК "Інтер-Поліс" також із повідомленням №12/5025 від 25.10.2023, в якому проінформувало відповідача про намір виплатити страхове відшкодування у розмірі 6 486,17 грн.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про недотримання позивачем положень Порядку та чинного законодавства України в частині забезпечення участі СК "Інтер-Поліс" у розслідуванні страхового відшкодування.

З метою визначення розміру страхового відшкодування та покладення його частини на відповідача суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами частини 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону №1961-IV).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно з пунктом 2.3. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4. Методики).

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Пунктом 4.1 Порядку передбачено, що відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву.

Судом встановлено, що 04.10.2023 проведено огляд пошкодженого автомобіля "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним протоколом (страхова справа №ЦВ/23/5517).

Згідно із розрахунком позивача розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті власнику транспортного засобу "Opel Astra", д.н.з. НОМЕР_2 , з вирахуванням франшизи у розмірі 3200,00 грн, складає 6 486,16 грн (без ПДВ). При цьому, розмір матеріального збитку становить - 9 686,16 грн.

Згідно з абзацом 2 пункту 12.1. статті 12 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положення пункту 36.6. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3252857 від 23.09.2023 встановлено франшизу у розмірі 3200,00 грн.

Отже, під час здійснення виплати, позивачем правомірно зменшено страхове відшкодування у розмірі франшизи - на суму 3 200,00 грн.

Відповідно до страхового акту №ЦВ/23/5517 від 01.11.2023 CК "Альфа-Гарант" прийняла рішення про виплату (по договору страхування №АР/3252857 від 23.09.2023, дата події 03.10.2023) страхового відшкодування в розмірі 6 486,16 грн (без ПДВ) (9 686,16 грн - 3200,00 грн).

01.11.2023 CК "Альфа-Гарант" здійснено виплату ОСОБА_5 в розмірі 6486,16 грн (без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням №40470 від 01.11.2023.

Крім цього, суд зазначає, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК з "достатність доказів" на нову - "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували б, або визначали б інший розмір страхового відшкодування, суд вважає надані позивачем докази більш вірогідними, а тому погоджується з твердженнями позивача щодо розміру страхового відшкодування на суму 6 486,16 грн.

У відповідності до статті 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із пунктом 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону №1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

У той же час, протоколом Президії МТСБУ від 03.06.2021 №500/2021 було затверджено внесення змін до пункту 5.2. Порядку і викладено пункт 5.2. в новій редакції, відповідно до якої розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників, Визначається у рівній частці) за формулою: Ск = (Св - Сш/Кс) / (Кс-1) - Ф, де

Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика;

Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування;

Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку;

Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;

Ф - розмір франшизи, визначений страховиком до якого заявником подана заява про страхове відшкодування.

Нова редакція пункту 5.2 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що затверджена згідно з пунктом 1.1 цього протоколу, набирає чинності з 01.07.2021, та застосовується до заяв про страхове відшкодування, які подані страховиком до інших страховиків, не раніше такої дати".

Отже, станом на дату спірної ДТП (03.10.2023) діяли приписи Порядку з урахуванням змін, затверджених протоколом Президії МТСБУ від 03.06.2021 №500/2021.

За розрахунком суду розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика (Ск) становить 1 643,08 грн, зокрема (6 486,16 - 9 686,16 грн/2)/(2 - 1) - 0,00 грн.

Таким чином, у зв`язку із неправильним застосуванням позивачем норм матеріального права (положень пункту 5.2. Порядку, які втратили чинність), заявлений розмір страхового відшкодування у розмірі 1 600,00 грн (3 243,08 грн - 1643,08 грн) є необґрунтований та не підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позов СК "Альфа-гарант" підлягає частковому задоволенню.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", якими передбачено застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3 028,00 грн х 0,8 х 1643,08 грн / 3 243,08 грн).

Керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 118-119, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 231, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) 1643 (одну тисячу шістсот сорок три) грн 08 коп. страхового відшкодування та 1 227 (одну тисячу двісті двадцять сім) грн 28 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ