ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про поновлення процесуальних строків

02.12.2024м. ДніпроСправа № 904/4264/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" (51931, м. Кам`янське Дніпропетровської обл.,вул. Широка, буд. 43А, оф. 12; ідентифікаційний код 43832700)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" (49000, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 105, кімн. 28; ідентифікаційний код 43600188)

про стягнення 1 255 576 грн. 49 коп.

Суддя Загинайко Т.В.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4062/24 від 27.09.2024) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" 1 255 576 грн. 49 коп., що складає 1 175 850 грн. 00 коп. - суми основного боргу за договором постачання від 03.07.2024 №269, 7 055 грн. 10 коп. - інфляційних нарахувань, 65 153 грн. 66 коп. - штрафних санкцій та 7 517 грн. 73 коп. - 3% річних.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме 18 833 грн. 65 коп. -витрати по сплаті судового збору.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2024 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано позовну заяву (вх.№46348/24 від 03.10.2024) з усуненими недоліками, відповідно до якої позивачем було виправлено недоліки позовної заяви та виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі суду від 02.10.2024.

Також позивач у клопотанні (вх.№46463/24 від 04.10.2024) про розгляд справи в прощеному провадженні просить розгляд справи здійснювати в спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у заяві (вх.№55167/24 від 27.11.2024) про вступ у справу як представника просить внести відомості адвоката Мельничука Богдана Валерійовича, як учасника справи та надати останньому доступ до електронної справи.

Також відповідач у клопотанні (вх.№55171/24 від 27.11.2024) просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив на позовну заяву.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що у зв`язку з відсутністю у відповідача штатного юриста, який би міг кваліфіковано висловити позицію відповідача з додержанням норм Господарського процесуального кодексу України, відповідач не зміг вчасно виконати вимоги ухвали суду.

Крім того, відповідач у заві (вх.№55175/24 від 27.11.2024), яка за своїм змістом є відзивом на позовну заяву просить у позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та зазначає про те, що: - підставою для здійснення правочину поставки товару має передувати документально підтверджена воля і домовленість сторін Договору, проте такої домовленості між сторонами не було; - сторонами не підписано додаткової угоди, сторони не укладали і не підписували специфікації на товар, оскільки не мало місце домовленості сторін щодо умов співпраці і предмету поставки; - рахунки фактури від 28.06.2024 № СФ-0001294, від 28.06.2024 №СФ-0001293, від 28.06.2024 №СФ-0001291 та від 28.06.2024 СФ-0001295, нібито на підставі яких позивач сплачував відповідачу кошти по Договору постачання №269, не містять платника, не містять одержувача, не містять замовлення, адже ці рахунки фактури не призначались позивачу саме через відсутність домовленості сторін щодо умов і предмету Договору; - також ці рахунки-фактури не містять посилання на Договір постачання від 03 липня 2024 №269, оскільки ці рахунки фактури не мали жодного відношення до Договору; - в усіх рахунках фактурах чітко зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 28.06.2024; - одним з ключових фактів є те, що Договір постачання №269 було укладено сторонами 03 липня 2024 року, а рахунки фактури складені 28.06.2024, тобто за твердженнями позивача ним було сплачено за товар на підставі рахунків, які були, нібито, оформлені за 5 днів до укладання Договору за платіжними інструкціями від 03.07.2024 №3225 на суму 263 250 грн. 00 коп., від 03.07.2024 №3224 на суму 229 500 грн. 00 коп., від 03.07.2024 №3227 на суму 367 200 грн. 00 коп., від 03.07.2024 №3226 на суму 315 900 грн. 00 коп., на загальну суму 1 175 850 грн. 00 коп., проте вказана сума жодним чином не відноситься до Договору постачання від 03.07.2024 №269 і не була сплачена в якості оплати за товар, оскільки домовленостей сторін щодо умов співпраці згідно з діючим Договором не було; - зазначені кошти відповідно є помилково перерахованими і не були сплачені в рамках чи на виконання Договору постачання від 03.07.2024 №269; - таким чином, між позивачем і відповідачем дійсно був укладений Договір постачання від 03.07.2024 №269, проте, крім укладеного Договору, сторони не погоджували і не проводили подальшої співпраці щодо умов і порядку співпраці і поставки товару; - позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою повернення помилково сплачених коштів, що ще раз підтверджує відсутність взаємовідносин у позивача з відповідачем в рамках Договору постачання від 03.07.2024 №269; - оскільки, як вже вище зазначено, оплати позивача було здійснено не в рамках і не на виконання умов Договору постачання від 03.07.2024 №269, відповідно і немає підстав і причин для застосування будь яких штрафних санкцій до відповідача в розрізі умов Договору постачання від 03.07.2024 №269; - оскільки відповідач не порушував жодної умови Договору постачання від 03.07.2024 №269, то, відповідно, і застосовувати будь які штрафні санкції до відповідача в розрізі умов Договору постачання від 03.07.2024 №269 чи діючого законодавства України підстав у позивача немає; - оскільки у суду відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача просимо суд витрати з оплати судового збору повністю покласти на позивача; - відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; - позивачем такого розрахунку у позовній заяві не надано, чим фактично порушено вимоги статті 124 Господарського процесуального кодексу України; - з огляду на те, що позивач проігнорував своє право, передбачене статтею 124 Господарського процесуального кодексу України, і не надав ані розрахунку судових витрат, ані підтверджуючих документів, на підставі яких він поніс судові витрати на професійну правничу допомогу, просимо суд відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу; - у зв`язку з неподанням відповідних доказів протягом встановленого строку така заява позивача має залишитись без розгляду.

Позивач у відповіді (вх.№55561/24 від 02.12.2024) на відзив просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що: - відповідач чомусь самостійно вказує умови договору (пункт 1.1), де чітко йде мова саме про рахунки-фактури і чомусь надалі робить висновок, що необхідні якісь додаткові угоди або специфікації….хоча умови договору не містять вказівок про те, що асортимент, кількість повинні зазначатися в додаткових угодах, а не рахунках-фактурах; - фактично у своєму відзиві відповідач вказує на дві зовсім протилежні та взаємовиключні підстави для відмови у позові - рахунок-фактура не призначався позивачу (1) та відповідач не оформлював такий рахунок-фактуру (2); - виникає питання, так яка ж підстава для обґрунтування відзиву?; - відповідач не заперечує, що отримав грошові кошти від позивача і що в реквізитах було посилання саме на даний рахунок-фактуру; - тобто, на думку відповідача, позивач перерахував на його рахунок майже півмільйона гривень та потім вирішив звернутися до суду і ще надавати рахунки-фактури, які не оформлював відповідач; - законодавством не встановлено вимог щодо змісту рахунку-фактури; - в оригіналах рахунків-фактур в графі одержувач вказується - ТОВ "Руфмаркет", в графі платник вказано - "той самий", що чітко вказує на те, що платником також є ТОВ "Руфмаркет"; - стосовно зазначення в рахунках-фактури дати 28.06.2024, то фактично вважаємо це технічною помилкою саме з боку відповідача (адже оплата з нашого боку була 03.07.2024) в день отримання рахунку; - можемо здогадуватися, що це трапилося через те, що перемовини та попередні домовленості між сторонами тривали близько тижня і в тому числі і щодо необхідного товару, а договір було підписано, коли вже було повністю все погоджено, як і проведено оплати; - оригінали вказаних рахунків-фактур наявні у позивача та ми готові їх надати до суду в будь-яких момент на першу вимогу суду.

Розглянувши клопотання відповідача щодо поновлення строку для подання відзиву, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 було запропоновано відповідачу протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду, зокрема, відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

Судом до матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа, з якої вбачається, що ухвала суду від 08.10.2024 була доставлена в електронний кабінет відповідача 08.10.2024 о 12:48 год.

Отже, ухвала суду від 08.10.2024 отримана відповідачем 08.10.2024.

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Вказаною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відповідачу було запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (копія відзиву з доданими до нього документами мають бути надіслані до позивача, докази направлення подаються до відзиву).

Враховуючи викладене, останній день встановленого судом процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву - 25.11.2024 (08.10.2024 + 15 днів - 23.11.2024 (субота - вихідний), перший за ним робочий день - 25.11.2024)).

Як вбачається, відзив на позовну заяву відповідачем подано до суду 27.11.2024, тобто після спливу строку, встановленого судом в ухвалі від 08.10.2024.

Отже, встановлений судом строк є таким, що пропущений відповідачем.

Відповідно до статті 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань; заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі; заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та з метою об`єктивного, повного та всебічного розгляду справи клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" щодо поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву слід задовольнити.

Керуючись статтями 42, 119, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" (49000, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 105, кімн. 28; ідентифікаційний код 43600188) щодо поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" (49000, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 105, кімн. 28; ідентифікаційний код 43600188) процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.12.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Загинайко