ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 Справа № 917/1583/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс", вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150

до відповідача Державного комерційного підприємства "Полтавське казенне експериментально-протезно-ортопедичне підприємство", вул. Монастирська, 10, м. Полтава, Полтавська область, 36000

про стягнення 820 115,00 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив :

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс" просить суд стягнути з Державного комерційного підприємства "Полтавське казенне експериментально-протезно-ортопедичне підприємство" 820 115,00 грн грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 10.02.2010 між сторонами Договору поставки комплектуючих до протезно-ортопедичних виробів № 11.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копія Договору поставки комплектуючих до протезно-ортопедичних виробів № 11 від 10.02.2010; копії видаткових накладних : № 46 від 09.08.2022, № 76 від 26.10.2022; копію акту звірки взаємних розрахунків з січня по серпень 2024; копія претензії від 12.09.2024 № 14; копію відповіді на претензію від 16.09.2024 № 363.

24.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву №378 від 23.09.2024 (вх № 12629), відповідно до якого відповідач зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

18.09.2024 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс" до відповідача Державного комерційного підприємства "Полтавське казенне експериментально-протезно-ортопедичне підприємство" про стягнення 820 115,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 10.02.2010 року між сторонами Договору поставки комплектуючих до протезно-ортопедичних виробів № 11.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 справу № 917/1583/24 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 23.09.2024 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

10.02.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс" (далі - Продавець) та Державним комерційним підприємством "Полтавське казенне експериментально-протезно-ортопедичне підприємство" (далі - Покупець) було укладено Договір поставки № 11 (далі - Договір, а.с. 4-5).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Продавець зоовязується виготовити вузли та адаптори до протезів нижніх кінцівок модульних конструкцій (далі- товар), а Покупець зобовязується прийняти замовлений товар та оплатити його вартість (п. 1.1 Договору);

- асортимент товару, його кількість визначається в рахунках, накладних (п. 1.2 Договору);

- Покупець оплачує поставлений Продавцем товар за ціною відповідно до протоколу погодження ціни, який є невідємною частиною цього Договору. Ціни на товар протягом дії Договору можуть змінюватись, що оформлюється новим протоколом погодження цін (п. 4.1 та п. 4.2 Договору);

- оплата продукції здійснюється шляхом попередньої перерахування коштів на рахунок Продавця згідно з виставленим рахунком в розмірі 100% вартості. Товар, як виняток, може бути поставлений без попередгьої оплати по окремому листу Покупця з гарантіями оплати (п. 4.13 та п. 4.4 Договору);

- цей Договір діє з 01.01.2010 і діє до 31.12.2019 (п. 11.1 Договору).

01.01.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої сторони внесли зміни до п. 11.1 Договору, а саме : встановили, що Договір діє до 31.12.2023. У випадку якщо жодна зі сторін не наполягатиме на розірванні Договору за місяць до закінчення строку його дії, цей Договір вважається автоматично продовженим та один каоендарний рік на тих же умовах (а.с. 6).

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1 833 260,00 грн, що підтверджується видатковими накладними, які підписані представниками сторін та скріплені печаткою позивача (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 7-8), а саме : №46 від 09.08.2022 на суму 1 339 795,00 грн та №76 від 26.10.2022 на суму 493 465,00 грн.

В порушення умов Договору Відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару у сумі 1 013 145,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами проводилась звірка взаємних розрахунків, за результатами якої сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків за період з січня по серпень 2024, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (а.с. 9). Згідно даного акту за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість у розмірі 820 115,00 грн.

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 14 від 12.09.2024, з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 820 115,00 грн (а.с.10-11).

16.09.2024 відповідач надав позивачу відповідь на претензію № 363 (а.с. 12), у якій зазначив що визнає наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 820 115,00 грн та просить останнього не застосовувати до нього штрафні санкції.

За даними позивача відповідач умов Договору щодо оплати отриманого товару в повному обсязі не виконав, заборгованість останнього перед позивачем складає 820 115,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 820 115,00 грн.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 та ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором оплатив отриманий товар не у повному обсязі та з порушенням строків, заборгованість останнього складає 820 115,00 грн. Дана обставина відповідачем визнається.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 820 115,00 грн заборгованості, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем визнаються, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 12 301,73 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За приписами ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

24.09.2023 відповідачем був поданий відзив із заявою про визнання позову, тобто відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті.

В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до статті 130 ГПК України позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 6 150,86 грн. Витрати зі сплати інших 50 % судового збору у розмірі 6 150,86 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного комерційного підприємства "Полтавське казенне експериментально-протезно-ортопедичне підприємство" (вул. Монастирська, 10, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс" (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) 820 115,00 грн основного боргу та 6 150,86 судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Імпульс" (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 150,86 грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 486 від 16.09.2024 року.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписане 25.11.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик