ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 Справа № 917/1604/24

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Парашар Індастріз, 08129, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Макарівська, будинок 12,

до Державного комерційного підприємства Полтавське експериментальне протезно - ортопедичне підприємство, 36000, м. Полтава, вул. Монастирська, 10,

про стягнення суми основного боргу, пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних,

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю Парашар Індастріз звернулося з позовом до Державного комерційного підприємства Полтавське експериментальне протезно - ортопедичне підприємство, в якому просить стягнути з Державного комерційного підприємства Полтавське експериментальне протезно - ортопедичного підприємства суму основного боргу в розмірі 702 685,10 грн, інфляційних втрат в розмірі 293 098,48 грн, 3 % річних в розмірі 60 315,26 грн, пеню в розмірі 210 676,82 грн та штраф в розмірі 70 268,50 грн за договором поставки товару № 01/09/15 від 01.09.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасного та в повному обсязі здійснення розрахунків за поставлений товар.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.10.2024 суд залишив позовну заяву без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, встановив спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач, у встановлений судом строк, усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України сторони суду не надали.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

01.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю Парашар Індастріз (далі Позивач, Постачальник) та Полтавське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство (далі Відповідач, Замовник) уклали договір поставки товару № 01/09/15.

Згідно з пунктом 1 Постанови КМУ «Про реорганізацію казенних підприємств» від 19.02.2020 № 111 вирішено реорганізувати казенні підприємства за переліком згідно з додатком шляхом їх перетворення у державні комерційні підприємства. Серед цього переліку є Полтавське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство ().

Реорганізація Відповідача шляхом перетворення відбулася 27.12.2023 згідно з відомостями з ЄДР.

Відповідно до статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Отже Відповідач є правонаступником Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 договору, Постачальник зобов`язувався передати у власність Замовника матеріали, комплектувальні вироби до протезно - ортопедичних виробів (надалі - товар), а Замовник зобов`язувався прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору, товар вказаний, в пункті 1.1 цього договору, поставляється Замовнику партіями.

Кожна партія товару визначається накладною, в якій зазначається: найменування товару, кількість товару, що повинна постачатися в конкретній партії та ціна товару кожного найменування (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 3.2 договору, перехід права власності на товар відбувається з моменту прийняття (передачі) відповідної партії товару, що оформлюється видатковою накладною або актом прийому-передачі.

На виконання умов договору, Позивач поставив Відповідачеві товар, що підтверджується видатковими накладними:

- № 126 від 17.05.2021 на суму 85 660,00 грн;

- № 146 від 26.05.2021 на суму 54 970,00 грн;

- № 170 від 30.06.2021 на суму 30 690,00 грн;

- № 209 від 11.08.2021 на суму 64 190,00 грн;

- № 218 від 26.08.2021 на суму 26 980,00 грн;

- № 237 від 14.09.2021 на суму 10 230,00 грн;

- № 239 від 16.09.2021 на суму 20 460,00 грн;

- № 278 від 18.10.2021 на суму 80 940,00 грн;

- № 286 від 27.10.2021 на суму 20 460,00 грн;

- № 311 від 18.11.2021 на суму 115 340,00 грн;

- № 316 від 23.11.2021 на суму 10 230,00 грн;

- № 333 від 01.12.2021 на суму 20 460,00 грн;

- № 349 від 16.12.2021 на суму 37 210,00 грн;

- № 355 від 24.12.2021 на суму 10 230,00 грн;

- № 7 від 12.01.2022 на суму 20 460,00 грн;

- № 8 від 12.01.2022 на суму 47 440,00 грн;

- № 17 від 20.01.2022 на суму 47 440,00 грн.

Підписання Покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, статті 9 вказаного Закону, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Порядок розрахунків між Постачальником та Замовником передбачений пунктом 6.2.1 договору, відповідно до якого розрахунки за поставлений товар здійснюється на умовах відстрочки платежу на термін до 10 календарних днів з моменту поставки товару.

Отже, строк оплати є таким, що настав.

Загальна вартість відвантаженого, відповідно до зазначених видаткових накладних, товару становить 703 390,00 грн.

Відповідачем за поставлений товар, відповідно до вказаних накладних, сплачено 704,90 грн.

За розрахунком Позивача вартість відвантаженого і не сплаченого товару, становить: 703 390,00 грн 704,90 грн = 702 685,10 грн.

Також за прострочення грошового зобов`язання Позивач нарахував Відповідачеві 210 676,82 грн пені за період з 15.09.2023 до 15.09.2024, 70 268,50 грн штрафу, 60 315,26 грн 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 293 098,48 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі - продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 702 685,10 грн основного боргу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до пункту 7.3 договору, за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар або прострочення оплати, Замовник виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми відмови або неоплаченої суми, за кожен день прострочення, до моменту повного виконання Замовником свого зобов`язання по оплаті.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 7.4 договору, у разі прострочення оплати Замовником у строк більше 30 днів, розмір штрафу складатиме 10 % від суми простроченого зобов`язання.

Штраф згідно з договором складає: 702 685,10 грн х 10 % = 70 268,50 грн.

Наданий Позивачем розрахунок пені та штрафу є арифметично правильним.

Отже, вимога про стягнення пені в розмірі 210 676,82 грн та 70 268,50 грн штрафу підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафу суд також врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 № 904/5770/18.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних по видаткових накладних: № 126 від 17.05.2021 на суму 85 660,00 грн 704,90 грн (сплачений борг Відповідачем) = 84 955,10 грн; № 146 від 26.05.2021 на суму 54 970,00 грн ; № 170 від 30.06.2021 на суму 30 690,00 грн; № 209 від 11.08.2021 на суму 64 190,00 грн; № 218 від 26.08.2021 на суму 26 980,00 грн; № 237 від 14.09.2021 на суму 10 230,00 грн здійснено за період з 15.09.2021 до 15.09.2024, по інших видаткових накладних з дати відповідної видаткової накладної + 10 днів (згідно з пунктом 6.2.1 договору) до 15.09.2024.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 60 315,26 грн 3 % річних та 293 098,48 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного комерційного підприємства Полтавське експериментальне протезно - ортопедичне підприємство (36000, м. Полтава, вул. Монастирська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Парашар Індастріз (08129, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Макарівська, будинок 12, ) 702 685,10 грн основного боргу, 210 676,82 грн пені, 70 268,50 грн штрафу, 293 098,48 грн інфляційних втрат, 60 315,26 грн 3 % річних та 20 655,66 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Дмитро СІРОШ