ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" листопада 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3655/24

За позовом: Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, просп. Незалежності, буд. 37, , електронна адреса: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» (73003, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 35, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Орленко В.Г. - на підставі довіреності №01-17-577 від 17.04.2024р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Херсонавтокомунсервіс» про стягнення заборгованості за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. у розмірі 503 850 грн 92 коп.

Ухвалою суду від 02.09.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3655/24, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 26.09.2024р.

Ухвалою суду від 26.09.2024р. судове засідання призначено на 11.10.2024р. Ухвалою суду від 11.10.2024р. судове засідання відкладено на 22.11.2024р.

Позивач - Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», своїм правом на судовий захист не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Ухвали суду у справі №916/3655/24 направлялись на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але, згідно інформації «Укрпошти» адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, ухвали суду про відкладення підготовчих засідань було розміщено на офіційному сайті Господарського суду Одеської області.

В ухвалі від 16.01.2023р. у справі №916/3670/21 Верховний Суд зазначив, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час судових засідань.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач по справі - Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, зазначає, що 01.08.2019р. між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (правонаступником прав та обов`язків якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради) (Орендодавець) та ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» (Орендар) було укладено Договір оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р.

Позивач стверджує, що строк дії Договору визначався до 30.06.2029р., але рішенням Господарського суду Одеської області від 19.02.2024р. у справі №916/4558/23 було розірвано вищевказаний Договір №8 від 01.08.2019р.

Відповідно до умов Договору №8 від 01.08.2019р. Орендарю було передано у платне строкове користування цілісний майновий комплекс структурного підрозділу комунального підприємства «Херсонавтокомунсервіс» по вул. Нафтовиків, 35, та майно, що знаходиться на міському полігоні твердих побутових відходів за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна.

Як зазначає позивач, розділом 5 Договору передбачено певні обов`язки Орендаря, проте, вказані обов`язки були порушенні відповідачем. Порушенням істотних умов Договору послугувала несвоєчасна оплата орендної плати. За розрахунком позивача заборгованість за вищевказаним Договором виникла з січня 2023р. по грудень 2023р. та розмір її становить 503 850 грн 92 коп.

Щодо права Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на звернення до суду, позивач зазначає, що стороною в Договорі (Орендодавцем) зазначено Управління комунальної власності Херсонської міської ради, проте 18.06.2021р. Херсонською міською радою прийнято рішення №346 «Про внесення змін до рішень міської ради від 26.02.2021р. №73, від 16.03.2021р. №144 та визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради», яким вирішено припинити юридичну особу, виконавчий орган Херсонської міської ради - Управління комунальної власності Херсонської міської ради, реорганізувавши шляхом приєднання до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (), який, є правонаступником його прав та обов`язків. Крім того, викладено Положення про департамент в новій редакції.

Позивач також зазначає, що відповідач був звільнений від сплати орендної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022р. №634, у звязку із чим орендна плата нараховувалася з 01.01.2023р. в 100% розмірі та підлягає стягненню з Орендаря.

Враховуючи все викладене вище, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» на свою користь заборгованість з орендної плати у розмірі 503 850 грн 92 коп.

У якості нормативного обгрунтування позову позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 526, 530, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 283, 286 Господарського кодексу України.

Відповідач - ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», своїм правом на судовий захист не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд встановив, що 01.08.2019р. між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (Орендодавець) та ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» (Орендар) було укладено Договір оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р., відповідно до розділу 1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у платне строкове користування цілісний майновий комплекс структурного підрозділу комунального підприємства «Херсонавтокомунсервіс» по вул. Нафтовиків, 35, та майно, що знаходиться на міському полігоні твердих побутових відходів за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна, вартість яких визначено відповідно до незалежної оцінки, здійсненої Фізичною особою-підприємцем Добрянським О.В. станом на 30.06.2015р., та становить 3 972 077 грн.

Орендоване майно враховується окремо від іншого майна Орендаря, на окремому балансі зазначенням того, що це майно є орендованим.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення літ. «В», ш передається в оренду за даним Договором, проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за Орендодавцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Херсонською міською радою, Херсонської області 02.07.2019 року, номер запису про право власності: 32288299, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округ Живцевою Н.М. шляхом безпосереднього доступу до нього від 01.08.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172937801 будівлі та споруди цілісного майнового комплексу за адресою: м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 35, належать на праві власності територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради.

Також, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №394235581 будівля, нежитлові будівлі полігону твердих відходів за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна, буд. 120, належать на праві власності територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради.

Судом також встановлено, що Херсонською міською радою відповідно до рішенням №73 від 26.02.2021р. було припинено Управління комунальною власністю Херсонської міської ради та визначено, що в частині забезпечення нерозривності виконання повноважень місцевого самоврядування та зобов`язання виконавчих органів правонаступниками припинених органів (зі статусом юридичної особи) з урахуванням повноважень відповідно до положення про них є створені радою виконавчі органи.

Положенням про Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади (далі - Департамент), затвердженим рішенням Херсонської міської ради №73 від 26.02.2021р., визначено, що Департамент діє з метою реалізації прав Херсонської міської територіальної громади, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням об`єктами комунальної власності у межах, визначених чинним законодавством та цим Положенням. При цьому, Департаменту надано право укладати договори щодо передачі у користування об`єктів комунальної власності громади.

Враховуючи надані Департаменту повноваження згідно з Положенням господарський суд доходить висновку, що правонаступником прав та обов`язків Управління комунальною власністю Херсонської міської ради за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади, який правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України обов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. склалися орендні правовідносини.

Згідно з п. 9.1. Договору №8 від 01.08.2019р. він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до правовідносин сторін, які виникли між ними до укладання цього Договору, а саме: з 30.06.2018р. до 30.06.2029р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 19.02.2024р. у справі 916/4558/23 розірвано Договір оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. та виселено ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» з нежитлових приміщень цілісного майнового комплексу структурного підрозділу комунального підприємства «Херсонкомунсервіс», що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Нафтовиків, 35, на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата визначається відповідно до Положення про розрахунок та порядок використання плати за оренду об`єктів комунальної власності міської територіальної громади, затвердженого рішеннями міської ради від 28.12.2011р. №499, зі змінами, і становить 234 988 грн. 08 коп. без врахування ПДВ за рік (додаток 1 до Договору оренди від 09.09.2015р. № 8).

Відповідно до п. 3.2. Договору орендна плата становить 19 582 грн 34 коп. (вересень 2015 року) згідно з рішенням міської ради від 28.12.2011р. та перераховується Орендарем управлінню комунальної власності не пізніше числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Згідно з положеннями абз. 2 розділу 5 Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити управлінню комунальної власності (Орендодавцю) орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з січня 2023р. по грудень 2023р. ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» не сплачувало орендну плату, у зв`язку із чим за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 503 850 грн 92 коп.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, відповідач, зобов`язавшись щомісячно своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування об`єктом оренди з урахуванням ПДВ та щомісячного індексу інфляції, повинен був виконати своє зобов`язання, але не виконав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем заборгованості за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. у розмірі 503 850 грн 92 коп.

Судом перевірено розрахунок заборгованості з орендної плати, наданий позивачем, та встановлено, що він є правильним.

За таких обставин, на думку суду, правомірною та обґрунтованою є вимога позивача щодо стягнення з ТОВ «Херсонавтокомунсервіс» заборгованості з орендної плати за період з січня 2023р. по грудень 2023р. у розмірі 503 850 грн 92 коп.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» про стягнення заборгованості за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. у розмірі 503 850 грн 92 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтокомунсервіс» (73003, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 35, ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, просп. Незалежності, буд. 37, , електронна адреса: ) заборгованість за Договором оренди майна цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (основні засоби) №8 від 01.08.2019р. у розмірі 503 850 грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 557 грн 76 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2024 р.

Суддя Н.В. Рога