УХВАЛА

27 листопада 2024 року

м. Київ

cправа № 907/113/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Кібенко О.Р., Мамалуй О.О.

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Ужгородський завод "Електродвигун"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 907/113/18

за позовом ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне акціонерне товариство "Ужгородський завод "Електродвигун"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Гал ЛТД"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Матяш і Матяш", ОСОБА_3

про визнання вчиненим під впливом насильства і недійсним правочини та витребування з володіння майна на загальну вартість 281 082, 34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.08.2018, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 27.03.2019 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.08.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 скасовано, справу №907/113/18 направлено на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2020, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 29.07.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2020 у справі № 907/113/18 - без змін.

Приватне акціонерне товариство "Ужгородський завод "Електродвигун" 25.11.2024 звернулось до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1846/21, в якій, з посилання на п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодекс України, просить ухвалити додаткову постанову та вирішити питання про розподіл судових витрат за розгляд справи №907/113/18 в суді касаційної інстанції. При цьому посилається на те, що у п. 7.1 мотивувальної постанови Верховного Суду від 29.07.2021 зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника, однак у резолютивній частині цієї постанови не вирішено питання про розподіл судових витрат за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із статтею 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції має бути зазначено, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, суд касаційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну остаточного судового рішення суду першої (апеляційної) інстанції, прийнятого по суті заявлених вимог. При цьому у випадках скасування касаційним судом рішення суду першої інстанції або постанови апеляційної інстанції з переданням справи на новий розгляд, судові витрати у справі, в тому числі й судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, підлягають розподілу господарським судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду справи.

Наведене свідчить, що у разі направлення справи на новий розгляд та залишення оскаржуваних рішень без змін у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, оскільки зміни судового рішення чи ухвалення нового рішення, яким спір було б вирішено по суті, не відбулося.

Оскільки постановою Верховного Суду від 29.07.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2020 у справі № 907/113/18 - без змін, зміни чи ухвалення нового рішення не відбулося.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Ужгородський завод "Електродвигун" про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/113/18 щодо розподілу судових витрат, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний, Суд,-

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Ужгородський завод "Електродвигун" про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/113/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Кібенко

О. Мамалуй