ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
судді Північно-західного апеляційного господарського суду Бучинської Г.Б.
"26" листопада 2024 р. Справа № 918/82/24
щодо постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 листопада 2024 року у справі №918/82/24, що ухвалена за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 02 липня 2024 року у справі у справі №918/82/24 (суддя Романюк Р.В.) за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненського району до відповідачів: 1) ОСОБА_1 та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро Груп" про витребування земельної ділянки.
Відповідно до статті 34 ГПК України, питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Рівненської області від 02 липня 2024 року у справі №918/82/24 скасувати, закрити провадження у справі та повернути позовну заяву прокурору. У випадку розгляду справи по суті просить в позові відмовити.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 листопада 2024 року у справі №918/82/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Рівненської області від 02 липня 2024 року у справі №918/82/24 та закрито провадження у справі №918/82/24.
При ухваленні даної постанови я, як суддя член колегії суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №918/82/24, керуючись частиною третьою статті 34 Господарського процесуального кодексу України, висловлюю окрему думку щодо її прийняття.
Вважаю, що у суду були відсутні підстави для закриття провадження у справі №918/82/24, з огляду на наступне.
Правова позиція щодо аналогічних правовідносин мною вже сформована у складі різних колегій у справах №918/81/24 (головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б.) та №918/122/24 (головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.) при досліджені аналогічні обставини та викладені висновки про те, що спори щодо користування землями фермерського господарства мають розглядатися господарськими судами.
Так, відповідно до норм статей 2, 4 ГПК України завданням господарського судочинства є вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та інших справ як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб - підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання, відповідно до статті 20 ГПК України, норми якої визначають особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів.
У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа).
З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19 зазначила, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.
Згідно з нормами частини першої, пункту 1 частини другої статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду, як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду забезпечує, зокрема, у визначених законом випадках здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2023 року у справі №917/1701/23, від 12 вересня 2023 року у справі №556/889/22, від 28 лютого 2024 року у справі №182/8900/19.
Такі правові висновки Верховного Суду повинні бути враховані відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частини 4 статті 236 ГПК України.
У даній справі наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-890/16-17-СГ від 23 березня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 саме для ведення фермерського господарства.
Враховуючи, що земельна ділянка надавалася в користування ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства, тобто для використання у підприємницькій діяльності, то за своїм змістом правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, притаманні саме господарській діяльності. Сам по собі факт того, що земельна ділянка надана у власність фізичній особі, не може бути єдиним та визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції цивільних судів.
А відтак, у справі № 918/82/24 виник спір між прокурором, який пред`явив позов в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненського району, яка реалізує політику у сфері земельних відносин, та фізичною особою з приводу отримання у власність земельної ділянки для створення і ведення фермерського господарства, тому вона підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Висновок суду про належність даного спору до підвідомчості цивільних судів ґрунтується виключно на суб`єктному складі учасників справи, без врахування змісту правовідносин, є помилковими та не відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі №917/1701/23, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2023 року у справі №556/889/22, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі №182/8900/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі №274/1477/20, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року у справі №622/1363/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 травня 2024 року у справі №495/6097/20, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року у справі №128/789/17.
Крім того, правовою підставою позовних вимог прокурора є порушення статей 32, 116, 118 Земельного кодексу України та статті 13 Закону України "Про фермерські господарства", якими передбачено право членів фермерських господарств на приватизацію земельних ділянок із тих, що були раніше надані їм у користування для ведення фермерського господарства.
Отже, спір між сторонами виник щодо правомірності / неправомірності здійснення ОСОБА_1 приватизації відповідної земельної ділянки в обраний ним спосіб (як членом фермерського господарства) та з метою ведення фермерського господарства.
Таким чином, правовідносини у справі стосуються приватизації майна, а саме безоплатному одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства. Водночас, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, підлягають розгляду господарськими судами.
Отже, з дослідженого судом встановлено, що спір у даній справі стосується надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства та щодо приватизації земельних ділянок громадянами як членами фермерських господарств, а тому має вирішуватися господарським судом у відповідності до послідовної практики Верховного Суду та статті 20 Господарського процесуального кодексу України.
На моє переконання, застосування у справі № 918/82/24 висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 є помилковим, оскільки правовий висновок Великої Палати щодо підвідомчості господарським судам спорів щодо користування землями фермерського господарства викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19. В свою чергу, з аналізу змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, на яку послався суд, не вбачається, що судом викладався будь-який висновок щодо підвідомчості таких спорів судам цивільної юрисдикції (підставами для передачі справи № 633/408/18 на розгляд Великої Палати були зовсім інші обставини). У справі № 633/408/18 Велика Палата Верховного Суду жодним чином не відступала/ не уточнювала свій висновок викладений у справі № 922/1830/19.
З урахуванням викладеного вище вважаю, що у даній справі відсутні правові підстави для закриття провадження, а спір у справі підлягає розгляду по суті.
Суддя Бучинська Г.Б.