ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024м. ДніпроСправа № 904/3924/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСО ІНГУЛЕЦЬ УКРАЇНА", Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Гречані Поди

до Товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.П.АГРО", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №14-08/24 від 14.08.2024 у загальному розмірі 3 588 309,02 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Рисін О.О., адвокат (поза межами суду).

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛСО ІНГУЛЕЦЬ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути (з урахуванням зменшення позовних вимог - арк.с. 76-79) з Товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.П.АГРО" пеню у розмірі 123 788,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.10.2024 о 10:30 год.

11.09.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у які просить стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу №14-08/24 від 14.08.2024 у загальному розмірі 4 152 308,25 грн., що складається з наступних сум: основний борг у розмірі 4 092 565,16 грн. та пеня у розмірі 59 743,09 грн.

25.09.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.09.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 клопотання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.П.АГРО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задовольнити та підготовче судове засідання, яке призначене на 09.10.2024 о 10 год. 30 хв., проводити в режимі відеоконференції за участю представника відповідача.

02.10.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 клопотання представника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛСО ІНГУЛЕЦЬ УКРАЇНА" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та підготовче судове засідання, яке призначене на 09.10.2024 о 10 год. 30 хв., вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю представників обох сторін.

07.10.2024 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, у якій просить закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 3 528 565,93 грн, у зв`язку з відсутністю предмету позову.

07.10.2024 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача тільки пеню у розмірі 123 788,20 грн.

07.10.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору.

07.10.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача.

09.10.2024 перед початком судового засідання було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку із цим судове засідання не відбулось.

В умовах воєнного стану, введеного в Україні 24 лютого 2022 року Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022, суд повинен забезпечити безпеку учасників судового провадження та запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист і визначених законом процесуальних прав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2024 призначено підготовче засідання на 23.10.2024 об 14:30 год., яке вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю представників обох сторін.

22.10.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі.

23.10.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про зменшення позовних вимог від 04.10.2024.

23.10.2024 в призначене підготовче судове засідання представник позивача не з`явився.

23.10.2024 протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду заяви про зменшення позовних вимог від 04.10.2024.

У підготовчому судовому засіданні 23.10.2024 представником відповідача зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2024 о 14:30 год., а також вирішено проводити в режимі відеоконференції за участю представників обох сторін.

19.11.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі.

20.11.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 20.11.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 3 528 565,93 грн. перед Позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу №14-08/24 від 14.08.2024 щодо повної та своєчасної оплати прийнятої від останнього продукції.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог мотивуючи тим, що строк оплати за Договором не настав саме через прострочення позивача, то і прострочення виконання зобов`язань з боку відповідача на сьогодні не настало, як відповідно до положень п. 4.5 Договору, так і відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України, а отже повністю є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

14.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю АЛСО ІНГУЛЕЦЬ УКРАЇНА (далі - Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю О.С.П.АГРО (далі - Покупець, Відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №14-08/24 (далі - Договір), згідно умов якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність (повне господарське володіння) Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію - ріпак, зазначену в рахунках-фактурах та видаткових накладних за згодою сторін (надалі - Товар) на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1. Договору). (надалі - договір).

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що поставка товару за даним договором, буде здійснюватися партіями. Найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю, вартість, строки, умови, місце, порядок і терміни поставки кожної окремої партії товару, визначаються в видаткових накладних та інших супровідних документах.

Відповідно до п. 2.4. Договору, загальна кількість Товару, яка зазначена в видаткових накладних та інших супровідних документах, що поставляється по даному Договору, становить 222,940 (двісті двадцять дві т 940 кг) тонни.

Згідно п. 3.3. Договору, датою поставки Товару є дата його розвантаження в пункті розвантаження. Усі ризики, пов`язані з поставкою Товару, переходять до Покупця у пункті розвантаження.

Ціна на кожну окрему партію товару визначається в рахунках-фактурах, видаткових накладних та інших супровідних документах і становить 20 600,00 грн. з ПДВ (п. 4.1. Договору).

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що порядок оплати визначається наступним чином - 86% оплата вартості партії Товару, що розвантажується, та 14% вартості партії Товару після реєстрації податкової накладної в ЄРІШ та надання повного пакету документів на переданий Товар.

Відповідно до п. 8.1 договору, даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 8.2 договору, договір діє до 31.12.2024 і автоматично продовжується на наступний рік і ділі щорічно, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити його не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору, а в частині розрахунків - до моменту повного та належного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за цим договором.

Позивач зазначив, що 14.08.2024 було передано, а ТОВ О.С.П.АГРО було прийнято товар - ріпак у кількості 222, 940 т. на суму 4 592 565, 16 грн., яка складається з суми без ПДВ 4 028 565,93 (86%) та сума ПДВ 563 999,23 грн. (14%), згідно Видаткової накладної №15 від 14.08.2024 року. Того ж дня, Продавцем було виставлено Покупцю рахунок на оплату №6 від 14.08.2024 року на суму 4 592 565, 16 грн. за ріпак у кількості 222, 940 т.

Факт поставки Позивачем Товару на суму 4 592 565, 16 грн., підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме видатковою накладною, та факт прийняття товару Відповідачем, про що свідчать підпис його представника та відтиски печатки Відповідача на зазначеній вище видатковій накладній.

Позивач зазначив, що з 86% оплата вартості партії Товару, а саме з 4 028 565,93 грн., Відповідач сплатив 02.08.2024 згідно рахунку на оплату №6 від 14.08.2024 року Позивачу лише 500 000, 00 грн, та сума боргу за товар становить 3 528 565, 93 грн.

Виконуючи приписи ч.3 п.6 ст. 162 ГПК України, позивач зазначив, що заходів досудового врегулювання спору між сторонами не вживалися, оскільки законом такий обов`язок не передбачено, п. 7.1. Договору передбачено, що усі спори, що виникають за даним Договором або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

Згідно п. 7.2. Договору, якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він розв`язується в судовому порядку в Господарському суді у відповідності до чинного законодавства України.

Позивач стверджує, що Відповідач уникає переговорів з ним, що і стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Факт поставки Позивачем Товару на суму 4 592 565, 16 грн., підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме видатковою накладною, та факт прийняття товару Відповідачем, про що свідчать підпис його представника та відтиски печатки Відповідача на зазначеній вище видатковій накладній.

Щодо строків, у які покупець мав оплатити поставлений товар слід зазначити про таке.

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що порядок оплати визначається наступним чином - 86% оплата вартості партії Товару, що розвантажується, та 14% вартості партії Товару після реєстрації податкової накладної в ЄРІШ та надання повного пакету документів на переданий Товар.

За таких обставин, сторонами погоджено поетапну оплату поставленого товару двома частинами у розмірах 86% та 14%.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати.

Відтак обов`язок відповідача оплатити 86% вартості поставленого товару, з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України, виникає з моменту його прийняття, тобто з 14.08.2024

Щодо строків оплати частини у розмірі 14% вартості поставленого товару.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Цю норму необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини другої статті 251, частини другої статті 252 ЦК України, які визначають, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання, вказувала також об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

Відповідно до лексичного значення словосполучення "неминуче має настати" означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.

За змістом норми частини першої статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною другою статті 251, частиною другою статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування часової категорії у вигляді терміну, а умова.

Отже, правильного застосування норм статей 530, 607 ЦК України суд має відповісти по черзі на такі питання: по-перше, чи є визначена сторонами вказівка на певні обставини подією, яка неминуче має настати; по-друге, які правові наслідки погодження також умови у договорі; по-третє, чи є у такому разі припиненим зобов`язання внаслідок неможливості його виконання (кредитора - поставити новий товар; боржника - оплати раніше поставлений товар)?

Застосування норми частини першої статті 530 ЦК України до встановлених судом обставин цієї справи дає підстави для висновку, що у договорі термін виконання покупцем обов`язку оплатити 14% вартості партії товару не встановлений, оскільки здійснення черговою платежу обумовлено вчинення іншою певних дій (реєстрацією податкової накладної), що з огляду на конкретні обставини справи не є подією, яка неминуче має настати. Оскільки, незважаючи на законодавчо встановлений обов`язок продавця скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні за наслідками певних господарських операції, такий обов`язок може бути ним не виконаний як із залежних, так і незалежних від продавця обставин. Разом з тим, не реєстрація продавцем податкових накладних є наслідком настання у останнього інших видів відповідальності за вчинене порушення (накладання штрафів; виникнення обов`язку відшкодувати завдані збитки), але не може бути підставою для звільнення покупця від обов`язку сплатити повну вартість отриманого ним товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 квітня 2023 року у cправі № 916/1349/21.

Підсумовуючи наведене, обов`язок відповідача оплатити 100% вартості поставленого товару виник з моменту його прийняття.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та оплатив поставлений товар під час розгляду справи з порушенням встановлених строків.

Станом на час винесення судового рішення сума основного боргу за поставлений товар заявлена до стягнення в розмірі 3 588 309,02грн. сплачена в повному обсязі, що стало підставою для зменшення позивачем позовних вимог на цю суму.

Щодо стягнення пені.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 5.1. договору, за несвоєчасну та неповну оплату товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент несплати, від суми, що несплачена, за кожну добу прострочення.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в сумі 123 788,20 грн. за період з 15.08.2024 по 02.10.2024.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунки пені судом встановлено, що вони виконані позивачем відповідно до вимог діючого законодавства та договору з урахуванням здійснених відповідачем під час розгляду справи оплат.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 123 788,20 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина третя статті 2 ГПК України визначає основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема змагальність сторін та диспозитивність, які конкретизовані у статтях 13, 14 ГПК України відповідно.

Відповідно до вищевикладеного, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин щодо здійснення Позивачем поставки товару та порушення Відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасності сплати прийнятого товару, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 856,82 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.П.АГРО" (50008, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, буд. 19, оф. 102; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСО ІНГУЛЕЦЬ УКРАЇНА" (53762, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Гречані Поди, провулок Южний, буд. 11-А, ) пеню в сумі 123 788,20 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 856,82 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 28.11.2024.

Суддя В.Г. Бєлік