ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Справа № 915/589/24

м.Миколаїв.

Позивач: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ПГУ 13-Г,

пр. Героїв України, буд. 13-Г, м.Миколаїв;

про: зобов`язання провести загальні збори ОСББ.

Суддя С.М.Коваль.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: не присутні.

Від відповідача: не присутні.

СУТЬ СПОРУ:

Позов поданий про зобов`язання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) ПГУ 13-Г розташованого за адресою: м.Миколаїв, пр. Героїв України, буд. 13-Г, організувати, підготувати провести загальні збори співвласників ОССБ ПГУ 13-Г, у порядку встановленому Законом, з питань затвердження кошторису на 2024, визначити площу прибудинкової території, яку співвласники згодні утримувати, визначити розмір внеску на утримання прибудинкової території.

Позовні вимоги обґрунтовано бездіяльністю ОСББ ПГУ 13-Г у період з 2020 по 2024, а саме не проводить загальні збори співвласників із затвердженням кошторису на утримання будинку; не визначено площі прибудинкової території; призначення з 2020 штатним працівникам заробітної оплати без затвердженого кошторису, що суперечить розділу 3 статуту ОСББ та ч.ч. 3-5 ст. 6, ст. 10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, і є безумовною підставою для зобов`язання провести цих зборів з прийняттям зазначених питань.

За такими вимогами ухвалою суду від 04.06.2024 відкрито провадження в даній справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, цією ж ухвалою, зокрема, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п?ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. При цьому, визначено провести розгляд справи №915/589/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану.

ОССБ ПГУ 13-Г у наданому відзиві просить відмовити, вважаючи позовні вимоги безпідставними, оскільки з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану, станом на теперішній час багато власників квартир відсутні, і проведення загальних зборів без їх участі є порушенням прав.

04.11.2024 року у відповідності до ст. 240 ГПК України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Обставини справи.

05.12.2020 року відбулися загальні збори учасників ОССБ ПГУ 13-Г, результати яких були оформлені протоколом.

Із змісту вказаного протоколу вбачається, що в порядок денний загальних зборів були включені такі питання: про організацію та проведення загальних зборів ОССБ ПГУ 13-Г для затвердження кошторису ОССБ ПГУ 13-Г на 2021 рік.

За результатами проведення загальних зборів прийнято рішення зобов`язало голову правління вирішити питання фінансування поштових витрат та виготовлення документації на проведення загальних зборів ОССБ ПГУ 13-Г для затвердження кошторису ОССБ ПГУ 13-Г на 2021р. Призначити проведення загальних зборів на 25 грудня 2020.

Ініціативна група у жовтні 2023 зверталась до голови правління ОССБ ПГУ 13-Г з вимогою здійснити фінансування на організацію і проведення загальних зборів співвласників.

ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що голова правління ОСББ відсторонила всіх співвласників у т.ч. гр. Мартинюк від вирішення всіх питань фінансової і господарсько-адміністративної діяльності, а тому порушено право на управління будинком об`єднання.

Відповідач, як вже вищевказане, проти позову заперечує. Загальні збори учасників ОССБ ПГУ 13-Г не можливо провести станом на теперішній час у зв`язку із введенням воєнного стану.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі на підставі нижченаведеного.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України докази мають бути належними та допустимими.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з реєстру на право власності на нерухоме майно від 29.03.2007 № 14074852 (аркуші справи 21) ОСОБА_1 є співвласником ОССБ ПГУ 13-Г.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Приписами ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В п. п. 1-10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому, вищевказаною статтею визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з положеннями ст.ст. 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У даній справі предметом позову є зобов`язання ОСББ організувати, підготувати провести загальні збори, у порядку встановленому Законом, з питань затвердження кошторису на 2024, визначити площу прибудинкової території, яку співвласники згодні утримувати, визначити розмір внеску на утримання прибудинкової території.

Згідно ст. 1 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі-Закон) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання; вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Жодних зобов`язань передання стороннім особам протоколів вищого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, загальних зборів співвласників - чинним законодавством не передбачено (ст.10 Закону).

У Статуті ОССБ ПГУ 13-Г було зазначено, що об`єднання діє відповідно Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, чинного законодавства та Статуту (п. 2 Статуту).

У п.п. 1, 2 розділу ІІІ Статуту передбачено, що органом управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є Загальні Збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання, а також що скликаються не рідше одного разу на рік.

Загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання, а також ініціативною групою з не менш як трьох співвласників (п. 5 розділу ІІІ Статуту, абз. 3 ст. 10 Закону).

Отже, співвласники мають право скликати загальні збори у порядку передбаченому Законом та Статутом об`єднання.

Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право (ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22 Закону).

До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема, питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п. 3 розділу ІІІ Статуту).

Ураховуючи приписи чинного законодавства України та Статуту ОССБ ПГУ 13-Г, суд визнає, що тільки загальні збори вирішують питання про затвердження кошторису; визначення площі прибудинкової території та визначення розміру внесків на утримання прибудинкової території, які скликаються в порядку, передбаченому Законом та Статутом об`єднання, суд таким правом не наділений.

Чинне законодавство не передбачає права співвласників об`єднання, які становлять менш трьох співвласників, скликати позачергові загальні збори або вимагати від виконавчого органу юридичної особи скликання позачергових зборів, у разі відмови виконавчого органу юридичної особи чи неможливості скликання загальних зборів, а тому у суду немає підстав для задоволення позову про зобов`язання скликати позачергові загальні збори.

Таким чином, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, за приписами ст. 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, зобов`язання відповідача в примусовому порядку організувати, підготувати провести загальні збори співвласників ОССБ ПГУ 13-Г з питань затвердження кошторису на 2024 рік, визначити площу прибудинкової території, визначити розмір внеску на утримання прибудинкової території не тільки суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а є також втручанням у господарську діяльність суб`єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

За таких обставин, суд визнає, що підстав для задоволення позову немає, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно зі ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до вимог статті 238 ГПК України, рішення підписано 19.11.2024 року.

Суддя С.М. Коваль.