РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2024Справа № 910/11483/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп"
простягнення 362 474,82 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп" про стягнення 362 474,82 грн, з яких: 267 557,00 грн. основного боргу, 12 281,30 грн десять процентів річних, 9 730,89 грн. інфляційних втрат, 32 772,08 грн. пені та 40 133,55 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від виконання обов`язків за договором про надання транспортно-експедиторських послуг № 05/02 від 05.02.2024.

Ухвалою суду від 24.09.2024 відкрито провадження у справі № 910/11483/24; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонами строки для подачі своїх заяв по суті спору.

Ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про судовий розгляд спору належним чином. Крім того, відповідач мав можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідачем відзив суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (виконавець, позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп" (замовник, відповідач) 05.02.2024 уклали договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 05/02, пунктами 1.1 та 1.2 якого узгодили, що виконавець зобов`язується організувати та виконати перевезення вантажу автомобільним транспортом на території України та в міжнародному сполученні, а також надавати інші допоміжні послуги (надалі - послуги), а замовник зобов`язується приймати та сплачувати послуги виконавця на умовах, визначених цим договором. Сторони досягли згоди не встановлювати мінімальний та максимальний обсяг перевезень.

Пунктом 11.1 договору сторони узгодили, що для виконання умов цього договору виконавець має право залучати третіх осіб, при цьому виконавець несе відповідальність перед замовником за виконання умов цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору, загальна ціна договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг, відповідно до підписаних сторонами актів наданих послуг згідно даного договору протягом всього строку його дії.

Згідно з пунктом 3.13 договору, здача-приймання послуг за цим договором підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг), який підписується сторонами у двох примірниках.

Умовами пунктів 5.1 та 5.3 договору визначено, що вартість послуг за організацію та виконання кожного окремого перевезення є договірною і визначається в заявці, рахунку на оплату та акті наданих послуг. Замовник здійснює оплату за цим договором протягом 5 (п`яти) банківських дні з моменту отримання від виконавця наступного комплекту належним чином оформлених документів: рахунок на оплату, акт наданих послуг, зареєстровану в ЄРПН електронна податкова накладна, товаро-транспортна накладна (CMR) з відмітками про прийняття вантажу вантажоодержувачем.

Відповідно до пункту 9.1. договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє протягом 1 (одного) року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання їх сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 05/02 від 05.02.2024, як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезення.

Згідно зі статтею 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Судом встановлено, що позивачем, з метою виконання договору № 05/02 від 05.02.2024, до перевезення було залучено третіх осіб, що не є учасниками даного судового розгляду, що підтверджується заявками № 8221/009955510 від 21.03.2024, № 8221/00995510 від 21.03.2024 та № 8221/00995510 від 21.03.2024.

На виконання договору позивачем організовано перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR, яку долучено до матеріалів справи. За зазначеним документом вантажоодержувачем є відповідач та вантаж ним отримано 26.03.2024.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем оформлено та надано відповідачу акт надання послуг № ОУ-00001218 від 27.03.2024 на суму 267 557,00 грн., який підписаний електронним підписом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп" без будь-яких зауважень та заперечень.

Враховуючи відсутність будь-яких зауважень з боку відповідача щодо наданих послуг, Господарський суд міста Києва встановив, що акт надання послуг № ОУ-00001218 від 27.03.2024 на суму 267 557,00 грн, є погодженим, а послуги, надані позивачем відповідачу є прийнятими.

За умовами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як було встановлено судом раніше, у відповідності до пункту 5.3 договору, замовник здійснює оплату за цим договором протягом 5 (п`яти) банківських дні з моменту отримання від виконавця наступного комплекту належним чином оформлених документів: рахунок на оплату, акт наданих послуг, зареєстровану в ЄРПН електронна податкова накладна, товаро-транспортна накладна (CMR) з відмітками про прийняття вантажу вантажоодержувачем.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем за отримані послуги. Зазначені обставини відповідачем не заперечено, належних та допустимих доказів на їх спростування суду не надано.

Судом встановлено факт порушення відповідачем своїх господарсько-правових зобов`язань за укладеним сторонами у справі договором в частині своєчасної та у повному обсязі оплати наданих транспортно-експедиторських послуг.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення 267 557,00 грн. основного боргу.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача, пені у розмірі 32 772,08 грн. та штрафу у розмірі 40 133,55 грн. за неналежне виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до підпункту 6.7.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

Умовами підпункту 6.7.2 договору визначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, замовник сплачує на користь виконавця штраф у розмірі 15 (пятнадцяти) відсотків від суми заборгованості.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення по оплаті за отримані послуги, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до пункту 6.7.3 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, замовник сплачує на користь виконавця десять процентів річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 12 281,30 грн. грн. десять процентів річних та 9 790,89 грн. інфляційний втрат.

За результатом перевірки розрахунків вимог позивача про стягнення десятьох процентів річних та інфляційних втрат, Господарський суд міста Києва приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 208,20 грн., а інфляційні втрати - повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до частини 6 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп" (04070, місто Київ, вулиця Покровська, будинок 9А, офіс 2; реєстраційний номер 44995433) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенідіна Груп" (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9; реєстраційний номер 39174532) 267 557,00 грн основного боргу, 40 133,55 грн. штрафу, 32 772,08 грн. пені, 12 208,20 грн. десять процентів річних, 9 730,89 грн. інфляційних втрат та 4 348,82 грн витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2024.

Суддя Т.Ю. Кирилюк