РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2024Справа № 910/11246/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до Фізичної особи-підприємця Савіцької Ганни Анатоліївни

про стягнення 241 303,95 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Савіцької Ганни Анатоліївни (далі - відповідач, Підприємець) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 241 303,95 грн., з яких: 71 549,60 грн. - основний борг за договором про надання кредиту від 15.11.2023 року № 101850-КС-010, 167 535,06 грн. - проценти за користування кредитом, 2 219,29 грн. - заборгованість за комісією.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги, Товариство посилалося на те, що Підприємець у порушення умов укладеного між сторонами 15.11.2023 року договору про надання кредиту № 101850-КС-010 належним чином не виконав свій обов`язок з повернення кредиту та сплати процентів і комісії за його користування, заборгувавши таким чином Товариству грошові кошти у вищевказаних розмірах.

Ухвалою від 18.09.2024 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/11246/24, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановив відповідачу строк на подання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Крім того, суд витребував у Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" інформацію, а саме: підтвердження чи спростування, що держателем банківської картки (особою на чиє ім`я було емітовано банківську картку) № НОМЕР_1 , виданої (емітованої) АТ КБ "Приватбанк", є або була ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) (якщо банківська картка вже не обслуговується станом на даний момент, то зазначити період часу, коли вона була активна та використовувалась її держателем); прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 , виданої (емітованої) АТ КБ "Приватбанк", на яку Товариством () 15.11.2023 року були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 75 000,00 грн.; виписку про рух коштів по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 , виданої (емітованої) АТ КБ "Приватбанк", за період з 15.11.2023 року (видача кредиту) по 21.11.2023 року включно. Однак витребуваних судом документів станом на 29.11.2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не надало.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За умовами частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Зважаючи на відсутність у Підприємця електронного кабінету, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України копія ухвали від 18.09.2024 року про відкриття провадження у справі № 910/11246/24 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зареєстровану адресу місця проживання Підприємця, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 061.

Проте, вищевказане відправлення з трек-номером 061 підприємством поштового зв`язку вручене відповідачу не було та повернулося на адресу суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 року між Товариством (кредитодавець) та Підприємцем (позичальник) був укладений договір про надання кредиту (електронна форма) № 101850-КС-010 (далі - Договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

З матеріалів справи вбачається, що Договір містить відмітку про його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором U-1271 15.11.2023 року 18:29:09".

У пункті 1 Договору його сторони домовились про таке: тип кредиту - кредит; строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка - в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15012667, фіксована; комісія за надання кредиту - 11 250,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 75 000,00 грн.; термін дії Договору - до 01.05.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 195 000,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Згідно з пунктом 2 Договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною в пункті 1 Договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3 Договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Відповідно до пункту 2.1 Договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в пункті 3 Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 1 Договору.

У пункті 2.2 цього правочину сторони домовились, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3 Договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 1 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3 Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

У пункті 3 Договору його сторони погодили Графік платежів (шляхом оплати дванадцяти платежів у розмірі 16 250,00 грн. кожен у період з 29.11.2023 року по 01.05.2024 року).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач 15.11.2023 року через свого партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (ТМ FONDY) (з яким Товариство 14.12.2017 року уклало Договір про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) № 41084239_14/12/17) надав відповідачу шляхом перерахування грошових коштів (трьома платежами по 25 000,00 грн.) на його банківську картку кредитні кошти у загальному розмірі 75 000,00 грн., що підтверджується відповідними витягами та довідками Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" про проведення таких платежів з призначенням: "Перерах. коштів Савіцька Г.А. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. № 101850-КС-010 від 15.11.2023 Без ПДВ".

Проте, з матеріалів справи вбачається, що всупереч умовам Договору відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не здійснив повного та своєчасного повернення наданих йому Товариством кредитних коштів, а також сплату процентів за користування кредитом та комісії, здійснивши в рахунок погашення кредитних платежів за банківськими реквізитами позивача сплату коштів на загальну суму 47 479,92 грн., що підтверджується інформаційними довідками ТОВ "Платежі онлайн" від 15.08.2024 року за № 519/08 про сплату 25.11.2023 року коштів у розмірі 16 250,00 грн., № 520/08 про сплату 13.12.2023 року коштів у розмірі 15 535,58 грн. та № 523/08 про сплату 29.12.2023 року коштів у розмірі 15 694,34 грн. (та фактично визнавши такими конклюдентними діями укладення Договору та наявність обов`язку з оплати кредитних платежів за цією угодою), заборгувавши таким чином позивачу станом на 12.09.2024 року 71 549,60 грн. основного боргу за кредитом, 167 535,06 грн. заборгованості за процентами та 2 219,29 грн. заборгованості за комісією.

Зважаючи на викладене, Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України, зокрема, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, 15.11.2023 року відповідач здійснив вхід до особистого кабінету на сайті Товариства: www.my.bizpozyka.com, використавши свій номер телефону.

Як було зазначено вище, 15.11.2023 року між Товариством та Підприємцем укладено Договір, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-1271 у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За умовами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як було вказано вище, у пункті 3 Договору його сторони погодили Графік платежів. Зокрема, останній платіж мав бути здійснений відповідачем у строк до 01.05.2024 року.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Проте, судом встановлено, що відповідач повернув Товариству кредитні кошти не у повному обсязі, заборгувавши таким чином останньому кредитні кошти у розмірі 71 549,60 грн. Доказів повернення відповідачем на користь Товариства кредиту в сумі 71 549,60 грн. матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 71 549,60 грн.

Крім того, з наданого Товариством розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 167 535,06 грн. із застосуванням передбаченої Договором процентної ставки, а також 2 219,29 грн. комісії.

Перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом та комісії, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак з відповідача на користь Товариства стягненню підлягає заборгованість за процентами у розмірі 167 535,06 грн. та заборгованість за комісією в сумі 2 219,29 грн.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження добровільної сплати заявленої Товариством до стягнення суми грошових коштів.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також зважаючи на неналежне виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за Договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Савіцької Ганни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ) 71 549 (сімдесят одну тисячу п`ятсот сорок дев`ять) грн. 60 коп. заборгованості за кредитом, 167 535 (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 06 коп. заборгованості за процентами, 2 219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 29 коп. заборгованості за комісією, а також 2 895 (дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 29.11.2024 року.

Суддя В.С. Ломака