ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

26.11.2024 № 905/1484/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали позовної заяви 12 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 10-1; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД» (01030, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 41 «А», офіс 61; )

про стягнення заборгованості в сумі 26 966,90 грн., -

В С Т А Н О В И В

12 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД» про стягнення заборгованості в сумі 26 966,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №763/2020/3 від 01.08.2020.

Дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про необхідність направлення справи № 905/1484/24 на розгляд Господарському суду Київської області, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в ч.1 ст.17 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

За правилами ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Вказані приписи узгоджуються з ч. 2 ст.27 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД» є: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 41 «А», офіс 61.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Статтею 532 Цивільного кодексу України передбачено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

В даному випадку, спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №763/2020/3 від 01.08.2020 в частині сплати грошових коштів в сумі 26 966,90 грн. за отримані послуги за період з серпня 2022 по грудень 2023 року. При цьому, умовами спірного договору не врегульовано питання щодо місця виконання саме грошового зобов`язання.

Оскільки характер зобов`язання за пред`явленою вимогою є грошовим та не прив`язаний до певного місця виконання, тому до вимоги про стягнення боргу у зв`язку з неналежним виконанням цього договору належить застосовувати правила про загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, встановлені частиною 1 статті 27 ГПК України.

Враховуючи, що зобов`язання про стягнення заборгованості не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці, а також враховуючи те, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД» згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 41 «А», офіс 61, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі матеріали справи № 905/1484/24 за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до частини 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення ії без задоволення.

З огляду на викладене, справа підлягає направленню за підсудністю за місцезнаходженням відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД», до Господарського суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати матеріали справи № 905/1484/24 за позовом 12 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФІД» про стягнення заборгованості в сумі 26 966,90 грн. - за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва ( 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В).

Ухвала набрала законної сили в день її винесення судом 26.11.2024.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман