ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 Справа № 917/1605/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопов І.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м.Київ, 01021

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях", вул. Софіївська,36-Б, м.Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення грошових коштів

без виклику представників сторін.

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" про стягнення 148 740,67грн., у т.ч. 91 740,67грн. - пеня та 57 000,00грн - штрафу, нарахованих за неналежне виконання зобов"язань за Договором № від 29.11.2023

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення, встановленого договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 29.11.2023 та Специфікацією строку поставки товарів, оскільки протягом 60 календарних днів з дати укладення договору, у строк до 29.01.2024 не відбулась поставка Товару.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 30.09.2024 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет 01.10.2024, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа та на поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.11.2023 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «ШЛЯХ» (Постачальник) уклали договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № .

Відповідно до пункту 1.1 договору, Постачальник зобов`язувався у визначений цим договором строк передати у власність Покупця гравій, пісок, щебінь і наповнювачі (Щебінь природний (Лот №1 Щебінь природний)) код згідно ЄЗД ДК 021:2015-14210000-6 (далі - Товари), зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору, а Покупець зобов`язувався прийняти і оплатити такі Товари.

Згідно з пунктом 1.2 договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниці виміру, ціна за одиницю, строк та місце поставки, інші вимоги до Товарів зазначаються у специфікації.

Відповідно до пункту 3.1 договору, ціна цього договору становить 570 000,00 грн, у тому числі ПДВ 95 000,00 грн.

Ціна за одиницю Товару наведена у специфікації (пункт 3.3 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє по 31.01.2024, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що Постачальник зобов`язувався передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Відповідно до специфікації (Додаток № 1 до договору), Постачальник зобов`язаний виконати поставку Товарів передбачених договором в строк 60 (шістдесят) календарних днів з дати укладення договору.

Ураховуючи зазначене та керуючись умовами договору та специфікацією, Постачальник зобов`язаний був поставити Товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати укладення договору, отже поставка в повному обсязі Товару повинна була бути здійснена Постачальником в строк до 29.01.2024.

Згідно з підпунктами 6.3.1, 6.3.6, 6.3.7 пункту 6.3 договору, Постачальник зобов`язувався забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим договором; негайно письмово інформувати Покупця про ускладнення, які виникають під час виконання своїх зобов`язань за цим договором або про наявність обставин, що впливають на якість Товарів, строки поставки Товарів; належним чином виконувати інші обов`язки, передбачені чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до пункту 5.8 договору, датою поставки Товарів за цим договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 цього договору та одночасна передача Постачальником в повному обсязі наступних документів:

5.8.1. Видаткової накладної;

5.8.2. Оригіналу рахунку-фактури;

5.8.3. Товарно-транспортної накладної;

5.8.4. Оригіналу паспорту та/або сертифікату якості та/або іншого аналогічного документу на кожну одиницю (або партію) Товарів;

5.8.5. Документу про підтвердження строків придатності Товарів (у разі відсутності такої інформації в паспорті якості та/або сертифікатів якості на Товар);

5.8.6. Оригіналу сертифікату та/або паспорту радіаційного контролю та/або копії завіреної печаткою Постачальника та/або іншого аналогічного документу на кожну одиницю (або партію) Товарів.

Пунктом 5.13 договору визначено, що приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється за умови надання документів вказаних у пункті 5.8 цього договору.

Постачальник здійснює передачу Товарів Покупцю на умовах цього договору на підставі Акта приймання Товарів за кількістю та якістю, складеному в 3 (трьох) примірниках (2 (два) примірника для Покупця, 1 (один) примірник для Постачальника)) щодо приймання Товарів, в якому зазначається: місце і дата складання Акта приймання Товарів за кількістю та якістю, реквізити цього договору.

Покупець при отримання Товарів на склад, проводить вхідний контроль. У випадку виявлення відхилень від вимог договору та/або технічної документації, що наявна в Покупця та/або супровідної документації до Товарів, наданої Постачальником, Товари вважаються такими, що не відповідають вимогам по якості та підлягають заміні Постачальником на Товари належної якості.

З огляду на умови пункту 5.8 договору, датою поставки Товару Постачальником за договором вважається дата прийняття Покупцем Товару згідно з положеннями пункту 5.13 договору.

За результатами проведеного Позивачем вхідного контролю Товарів, поставлених ТОВ «СК «ШЛЯХ» по видатковій накладній №152 від 05.03.2024 на суму 197 442,30, було встановлено відсутність в повному обсязі документів передбачених п.5.8. Договору, про що було складено акт №1403 вхідного контролю ТМЦ від 14.03.2024 із зазначенням документів, які ненадані Постачальником на виконання умов Договору.

Листом від 21.03.2023 №3101ВИХ-23-339 Позивач повідомив Постачальника про відсутність в повному обсязі документів передбачених п.5.8. Договору, з наданням копії акту №1403 вхідного контролю ТМЦ від 14.03.2023 та запропонував направити уповноваженого представника Постачальника для участі у прийманні Товарів по видатковій накладній №152 від 05.03.2024.

Позивач зазначає, ТОВ «СК «ШЛЯХ» не направив уповноваженого представника Постачальника для участі у прийманні Товарів по видатковій накладній №152 від 05.03.2024 про, що Позивачем було складено акт №2503 вхідного контролю ТМЦ від 25.03.2024.

Пунктом 5.14. Договору встановлено, що неналежне оформлення Постачальником документів, зазначених в п. 4.3, п. 5.8, п. 5.13 цього Договору або відсутність хоча б одного із вказаних в цих пунктах Договору документів, або невиконання чи неналежне виконання інших вимог цього Договору вважається порушенням Постачальником умов Договору, до усунення якого Покупець має право відстрочити виконання свого зобов`язання з оплати Товарів.

Після усунення Постачальником недоліків зазначених в актах №1403, №2503 вхідного

контролю ТМЦ від 14.03.2024 та 25.03.2024, частина Товару(ів) на загальну суму 197 442,30 грн була прийнята Покупцем про, що свідчить акт №0306 вхідного контролю ТМЦ від 03.06.2024 по видатковій накладній №152 від 05.03.2024 на суму 197 442,30 гривень.

Зважаючи на зазначені умови Договору, датою поставки Товару(ів) за Договором та датою приймання АТ «Укртрансгаз» зазначеного(их) вище Товару(ів) є дати 03.06.2024 зазначена в акті №0306 вхідного контролю ТМЦ.

При цьому, Постачальником Товар(и) передбачені Договором, поставлено не

в повному обсязі. Вартість недопоставлених Товарів згідно Договору становить 372 557,70 грн., що також є порушенням та невиконанням умов Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем господарського зобов`язання, керуючись пунктом 7.4 договору, позивач нарахував неустойку (пеня та штраф) за порушення умов договору, а саме пеню в розмірі 91 740,67 грн. та штраф, що дорівнює 10 % вартості Товарів, поставку яких прострочено на строк понад 30 днів, у розмірі 57 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 5 статті 16 Цивільного кодексу України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати послуги з розподілу природного газу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтю 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов укладеного договору та Специфікації строк поставки Товарів за договором становить 60 календарних днів з дати укладення договору. Тобто, поставку Товару необхідно було здійснити до 29.01.2024.

Ураховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач порушив договірні зобов`язання - у передбачений договором строк Товар не був поставлений, що є підставою для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за правопорушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з пунктом 7.4 договору за порушення Постачальником строків поставки Товару або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якої допущено прострочення поставки, за кожний день прострочення, а за простроченню поставки Товару понад 30 (тридцять) днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товару, поставку яких прострочено.

Відповідач доказів, які б підтверджували своєчасну та в повному обсязі поставку Товару на відповідач не надав, доводів позивача не спростував.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд дійшов висновку, що вони є арифметично правильними.

Ураховуючи, що відповідач порушив умову договору, вимоги про стягнення 91 740,67 грн пені та 57 000,00 грн штрафу за прострочення понад 30 днів, є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафу суд також врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 № 904/5770/18. Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СК ШЛЯХ (вул. Софіївська, 36-б, м. Кременчук, Полтавська область, 09600, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) 91 740,67 грн пені, 57 000,00 грн штрафу та 2 422,40 судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя Кльопов І.Г.