ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 Справа № 914/3621/23

м.Львів

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 157837181,77 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Сосницькій А.А.

Представники сторін:

від позивача: Бондаренко О.О.-представник (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Рібун Р.В.-представник

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" про стягнення заборгованості у розмірі 153 666 917,87 грн.

Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишено без руху.

25.12.2023, за вх.№31418/23, від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 24.01.2024.

12.01.2024, за вх.№1111/24, від відповідача поступив відзиві на позовну заяву.

Підготовче засідання 24.01.2024 не відбулось, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б. Ухвалою суду від 01.02.2024 призначено підготовче засідання на 14.02.2024.

29.01.2024, за вх.№2589/24, від позивача поступила відповідь на відзив.

02.02.2024, за вх.№3183/24, від представника відповідача поступило заперечення (в порядку ст.167 ГПК України).

06.02.2024, за вх.№3513/24, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів, призначеному на 14.02.2024. Ухвалою суду від 06.02.2024 заяву задоволено.

В підготовчому засіданні 14.02.2024 продовжено строки підготовчого провадження та оголошено перерву до 06.03.2024.

14.03.2024, за вх.№7394/24 від відповідача поступили додаткові пояснення по суті позовних вимог.

28.03.2024, за вх.№8625/24, від представника відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

ухвалою від 28.03.2024 судом повідомлено відповідача про відкладення розгляду справи на 18.04.2024.

08.04.2024, за вх.№9564/24, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 18.04.2024, в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів,. Ухвалою суду від 09.04.2024 заяву представника позивача задоволено.

У підготовчому засіданні 18.04.2024 судом оголошувалась перерва до 16.05.2024.

10.04.2024, за вх.№9972/24, через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, які судом долучені до матеріалів справи.

24.04.2024,за вх.№11309/24, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, які судом долучені до матеріалів справи.

24.04.2024,за вх.№1641/24, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

З підстав, наведених в ухвалі від 16.05.2024 суд постановив: Прийняти до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2024 (вх.№1641/24) та здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням цієї заяви та оголосити в засіданні перерву до 13.06.24.

07.06.2024, за вх.№15213/24, від відповідача поступив відзив-2.

В підготовчому засіданні 13.06.2024 оголошувалась перерва до 03.07.2024.

25.06.2024, за вх.№16587/24, від позивача поступила відповідь на відзив.

01.07.2024, за вх.№16952/24, від відповідача поступили заперечення 2, в порядку ст.167 ГПК України.

02.07.2024, за вх.№17172/24, через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про залишення без розгляду в частині позовних вимог, а саме в частині стягнення 6 718 643,17 грн. пені. Судом заяву позивача долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.07.2024 суд закрив підготовче провадження у справі №914/3621/23 та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.08.2024.

Ухвалою від 14.08.2024 судом повідомлено позивача та відповідача про відкладення розгляду справи на 30.08.2024.

16.08.2024, за вх.№20411/24, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, у якій просив, судове засідання, яке призначене на 30.08.2024, та всі наступні судові засідання, проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 20.08.2024 заяву позивача задоволено.

04.09.2024,за вх.№21677/24, від відповідача поступили додаткові пояснення у справі, до яких долучено докази сплати заборгованості (платіжні інструкції №17731 від 02.09.2024 на суму 42968508,10 грн. за серпень 2023 та №17926 від 03.09.204 на суму 6967177,56 грн. за вересень 2023.

24.09.2024, за вх.№3544/24, від відповідача поступили додаткові пояснення у справі, до яких долучено докази сплати заборгованості (платіжні інструкції №19747 від 23.09.2024 на суму 33175727,74 грн. за вересень 2023 та №19746 від 23.09.204 на суму 45824272,26 грн. за жовтень 2023.

03.10.2024, за вх.№24018/24, від позивача поступили додаткові пояснення у справі, до яких просив суд долучити до матеріалів справи повідомлення від 04.09.2023 №139-07-4931 ПрАТ «Львівобленерго» щодо коригування планового обсягу послуги та заявив клопотання про поновлення строку на подання такого повідомлення. Суд, заслухавши представників сторін по клопотанню в судовому засіданні, протокольною ухвалою від 03.10.2024 відмовив позивачу в задоволенні клопотання про поновлення строку, оскільки таке клопотання подано на стадії розгляду справи по суті та позивачем не обгрунтовано та не підтверджено належними доказами неможливість подання повідомлення від 04.09.2023 №139-07-4931, у строки визначені ст.80 ГПК України ГПК України для подання таких доказів.

В судовому засіданні 03.10.2024 оголошувалась перерва до 16.10.2024.

01.10.2024, за вх.№23805/24, від відповідача поступили додаткові пояснення.

16.10.2024, за вх.№25064/24, від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю забезпечити явки представника.

В судовому засіданні 16.10.2024 оголошувалась перерва до 31.10.2024.

В судове засідання 31.10.2024 представник позивача з`явився в режимі відеоконференції, дав пояснення по суті спору. Просить суд, в частині сплаченої суми основного боргу у розмірі 128 935 685,66 грн провадження у справі закрити на підставі п.2 ч. ст.231 ГПК України; позов в частині вимоги про стягнення 6 718 643,17 грн. пені залишити без розгляду. Решту позовних вимог підтримав та просив задоволити в частині стягнення 16 853 256, 00 грн основного боргу, 3 295 910,91 грн інфляційних втрат, 2 033 686,03 грн. 3% річних та вирішити питання повернення позивачу з державного бюджету судового збору в частині вимог, провадження у справі щодо яких підлягає закриттю.

Представник відповідача в судове засідання 31.10.2024 з`явився, дав пояснення по суті спору, зазначивши, що визнає позов в частині вимог про стягнення 3 % річних на суму 1 654 805, 45 грн. та інфляційних втрат на суму 2 791 219, 71 грн. Не заперечує щодо залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення 6 718 643,17 грн. пені. Щодо решти вимог (в частині вимог про стягнення 16 853 256, 00 грн. основного боргу, 504 691, 20 грн. інфляційних втрат та 378 880, 58 грн. 3 % річних, то просить суд в їх задоволенні відмовити повністю. В частині вимог про стягнення заборгованості на суму 128 935 685, 66 грн. просить суд провадження у справі закрити на підставі п. 2. ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору в цій частині. Також просить суд здійснити розподіл судових витрат.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго, правонаступником майна, усіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго та Приватним акціонерним товариством Львівобленерго укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 29.06.2019 № 0521-03041 (з протоколом розбіжностей від 29.06.2019 та додаткову угоду від 29.06.2024 до цього договору (з протоколом узгодження розбіжностей від 29.06.2019), зі змінами внесеними додатковою угодою від 18.04.2023.

В порушення умов договору щодо сплати за послуги передачі електричної енергії, в тому числі і сплати планових платежів, відповідачем свої зобов`язання виконані несвоєчасно за серпня 2023 року по жовтень 2023 року, а також 2 планові платежі листопада 2023.

У зв`язку із допущеним відповідачем порушенням строків поетапної передоплати планової вартості послуг з передачі електричної енергії та проведення розрахунків за фактичний обсяг послуг згідно з умовами договору, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача за прострочення сплати коштів у розмірі 145 788 941,66 грн.

Позивач в засіданні не заперечив проти закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 128 935 685, 66 грн, у зв`язку зі сплатою та відсутністю предмету спору. Решта вимог про стягнення заборгованості у розмірі 16 853 256, 00 грн. за два планових платежі за листопад місяць 2023 підтримав в повному обсязі.

Згідно заяви від 02.07.2024 позивачем, з врахуванням висновків Верховного Суду у постанові № 911/1359/22 від 19.04.2024, подано заяву про залишення без розгляду позовної вимоги в частині стягнення 6 718 643,17 грн пені.

Крім того, за порушення строків попередньої оплати (планових платежів) та по факту наданої послуги за Договором позивачем нараховано (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 3 295 910,91 грн інфляційних втрат та 2033686,03 грн. 3% річних.

Позиція відповідача.

У зв`язку зі сплатою відповідачем основного боргу в повному обсязі у розмірі 128 935 685, 66 грн, просить закрити провадження у справі в цій частині, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

ПрАТ «Львівобленерго» просило суд в частині вимог про стягнення заборгованості за надану Послугу за період серпень жовтень 2023 на суму 128 935 685, 66 грн. (у зв`язку із оплатами 02.09.2024, 03.09.2024 та 23.09.2024), провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору в цій частині.

В заявах по суті, ПрАТ «Львівобленерго» заперечує вимоги про стягнення 16 853 256, 00 грн. - двох планових платежів за листопад місяць 2023, у зв`язку з їх безпідставністю. Позиція ПрАТ «Львівобленерго» щодо безпідставності цих вимог не змінилась.

Як зазначено в попередніх заявах по суті, з системного аналізу умов Договору, які визначають порядок оплати за надану Позивачем Послугу, вбачається що хоча і Договором передбачено часткову попередню оплату вартості Послуги (п. 2.4 Договору), зокрема трьома частинами в процентному відношенні від Вартості Послуги (до 10 числа розрахункового місяця 35 %, до 20 числа розрахункового місяця 35 % та до останнього дня календарного місяця 30 %), однак умовами Договору не врегульовано яким чином наперед визначається обсяг Послуги, від якої визначатиметься частка трьох попередніх оплат.

Повідомленням ПрАТ «Львівобленерго» № 139-07-6428 від 21.12.2022 доведено до відома НЕК «Укренерго» планові обсяги Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління помісячно на 2023 рік, однак в ньому не зазначено, що такі планові обсяги подаються для розрахунку планових (попередніх) платежів.

Вказане повідомлення подавалось Позивачу виключно для планування ним режимів роботи енергосистеми.

На переконання Відповідача, умови укладеного Сторонами Договору не містять норми про те, що плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період. Доводи про це Позивача не ґрунтуються на умовах Договору, а тому є такими, що спрямовані на хибне уявлення про фактичні обставини справи.

Відтак, коли Договором не встановлено обсяг Послуги, який буде базою для визначення планових платежів відповідно до п. 2.4 Договору, слід констатувати, що Сторонами в Договорі не врегульовано порядок попередньої оплати, а тому доводи Позивача про протермінування попередніх оплат (планових платежів) не можуть вважатись обґрунтованими.

Тому, ПрАТ «Львівобленерго» заперечує вимоги про стягнення 16 853 256, 00 грн. двох планових платежів за листопад місяць 2023, вважає такі безпідставними.

З врахуванням викладеного, здійснених оплат та позиції, висловленої в попередньо поданих заявах по суті справи, ПрАТ «Львівобленерго» позов визнає частково, зокрема в частині вимог про стягнення 3 % річних на суму 1 654 805, 45 грн. та інфляційних втрат на суму 2 791 219, 71 грн., відповідно до поданого суду контррозрахунку, а загалом позов визнає на суму 4 446 025, 16 грн.

В частині вимог про стягнення заборгованості за надану Послугу за період серпень жовтень 2023 на суму 128 935 685, 66 грн. (у зв`язку із оплатами 02.09.2024, 03.09.2024 та 23.09.2024), просить суд провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору в цій частині.

В частині вимог про стягнення 6 718 643, 17 грн. пені, то в цій частині просить суд позов залишити без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки Позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення його позову без розгляду в цій частині.

Щодо решти вимог (про стягнення 16 853 256, 00 грн. двох планових платежів за листопад місяць 2023, 504 691, 20 грн. інфляційних втрат та 378 880, 58 грн. 3 % річних, а всього про стягнення 17 736 827, 78 грн.), то такі вважає необґрунтованими та в їх задоволенні просить суд відмовити.

В частині вимог, по яких відсутній предмет спору (в частині вимог про стягнення заборгованості на суму 128 935 685, 66 грн.), в разі закриття судом провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору, відповідач просить вирішити питання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» про повернення Позивачу сплаченої ним суми судового збору, пропорційно розміру цих вимог, тобто 767 386, 88 грн.

В частині визнаних Відповідачем вимог до початку розгляду справи по суті (в частині вимог про стягнення разом на суму 4 446 025, 16 грн.), просить суд на підставі ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 130 ГПК України, вирішити питання про повернення Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, пропорційно розміру визнаних Відповідачем вимог, тобто 13 230, 71 грн.

Обставини справи.

29.06.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України до отримання ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії) (позивач, за договором виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Львівобленерго" (відповідач, за договором користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0521-03041.

Цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором виконавець зобов`язується надавати послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об`єктами користувача у складі об`єднаної енергетичної системи ОЕС України, а саме забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки (далі - послуга) (п.1.1).

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (п.1.2).

Під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п.1.3).

Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією (п.1.4).

Послуги надаються оператором системи передачі користувачу, що виступає на ринку оператором системи розподілу (п.1.5).

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який визначається регулятором відповідно до затвердженої ним методики та оприлюднюється виконавцем на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дати прийняття, якщо більш пізній термін не визначено у документі, яким затверджено тариф (п.2.1).

Обсяг наданої послуги визначається: для виробників як обсяг виробленої електричної енергії (в одиницях відпуску); для операторів систем розподілу як обсяг розподіленої електричної енергії; для споживачів як обсяг спожитої електричної енергії (п.2.2).

Вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період (п.2.3).

Розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця 30% вартості послуги (п.2.4). Виконавець надає користувачу акт надання послуги до 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.2.5).

Користувач має повернути погодженим один примірник акта надання послуги в наступному розрахунковому періоді (п.2.6).

У разі виникнення розбіжностей за отриманим від Виконавця за попередній розрахунковий місяць актом надання Послуги, спір за такими розбіжностями вирішується Сторонами шляхом переговорів, а в разі недосягнення згоди в судовому порядку. Наявність спору між Сторонами по розбіжностях за обсягами чи вартістю Послуги не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін щодо обсягу та вартості Послуги.

Оплата рахунків здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п.2.7).

При відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово (п.2.8).

Серед обов`язків Виконавця, передбачених п. 3.1.16 Договору, Виконавець зобов`язаний складати та передавати Користувачу акти про надання Послуг, а серед обов`язків Користувача, передбачених п. 3.2.4 Договору, Користувач зобов`язаний повертати Виконавцю підписаними акти про надання Послуг.

Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором; повертати виконавцю підписаними акти про надання послуг; надавати виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передач (п.3.2).

Крім цього, Виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки за надані Послуги виключно на підставі даних отриманих від Адміністратора комерційного обліку (п. 3.1.17 Договору), Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором (п. 3.2.1 Договору), а Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу (п. 3.3.2 Договору).

За внесення платежів, передбачених п.2.5 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню розміром 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Сума пені (без ПДВ) зазначається у платіжному документі окремим рядком) (п.6.1).

За п. 8.1 Договору, Сторони визнають, що електронний документ (сформований, підписаний з використанням цифрового підпису та переданий за допомогою Сервісу) ідентичний за змістом та реквізитами з документом на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Планові обсяги передачі електроенергії користувач зобов`язаний подавати виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом 3 днів їх погоджує і повертає користувачу (п.10.1).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2019. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п.12.1).

Цей договір припиняє свою дію, якщо одна зі сторін перестає бути учасником ринку електричної енергії та/або визначена згідно з Правилами ринку "Дефолтним" учасником ринку, з дати, зазначеної у заяві сторони, що вирішила позбутися статусу учасника ринку електрично енергії добровільно та/або у разі відсутності ліцензії на проведення певного виду діяльності, та/або за рішенням адміністратора розрахунки. В іншому випадку цей договір припиняє свою дію з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору (п.12.5).

В подальшому, сторонами укладено додаткову угоду від 29.06.2019 до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0521-03041; протокол розбіжностей про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0521-03041 від 29.06.2019; додаткову угоду від 18.04.2023 до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0521-03041. Рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, повідомлення вважаються отриманими Стороною:

у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;

у день особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом);

у день направлення за допомогою Сервісу/в електронному вигляді.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1789 від 21.12.2022 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління НЕК «Укренерго»» встановлено НЕК «Укренерго» тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, зокрема на період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) - 95,54 грн/МВт год (без урахування податку на додану вартість).

За серпень місяць:

Згідно акту надання Послуги від 31.08.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 фактичним обсягом 374 688,993 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) загальною вартістю Послуги 42 957 343,67 грн. (в т. ч. 7 159 557,28 грн. ПДВ).

Актом коригування від 27.12.2023 № ДУА_К-0000544 до акту надання Послуги від 31.08.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 фактичний обсяг Послуги на 97,380 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 11 164,43 грн.

Актом коригування від 22.05.2024 № ДУА_К-0001502 до акту надання Послуги від 31.08.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.08.2023 по 31.08.2023, фактичний обсяг Послуги на 15,018 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 1 721,78 грн.

Отже, за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 374 801,391 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 42 970 229,88 грн. (в т. ч. 7 161 704, 98 гри. ПДВ).

За вересень місяць

Відповідно до акту надання Послуги від 30.09.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, фактичним обсягом 350 252,016 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) загальною вартістю Послуги 40 155 693,13 грн. (в т. ч. 6 692 615, 52 грн. ПДВ).

Актом коригування від 30.01.2024 № ДУА_К-0000765 до акту надання Послуги від 30.09.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону зменшення за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, фактичний обсяг Послуги на 111,540 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 12 787,83 грн.

Актом коригування від 24.05.2024 № ДУА_К-0001508 до акту надання Послуги від 30.09.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, фактичний обсяг Послуги на 7,050 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 808,26 грн.

Отже, за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 350 147, 526 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 40 143 713, 56 грн. (в т. ч. 6 690 618, 93 грн. ПДВ).

За жовтень місяць

Відповідно до акту надання Послуги від 31.10.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.10.2023 по 31.10.2023, фактичним обсягом 400 201,569 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), загальною вартістю Послуги 45 882 309,48 грн. (в т. ч. 7 647 051, 58 грн. ПДВ).

Актом коригування від 13.03.2024 № ДУА_К-0000938 до акту надання Послуги від 31.10.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону зменшення за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 фактичний обсяг Послуги на 506, 221 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 58 037,22 грн.

Отже, за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 399 695,348 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 45 824 272.26 грн. (в т. ч. 7 637 378, 71 грн. ПДВ).

За два планові платежі листопада місяця.

Згідно п.2.4. Договору Позивачем було сформовано рахунок-фактуру №0521-03041 01/11/2023 від 01.11.2023 року для сплати часткової попередньої оплати (35 %) вартості Послуги у листопаді 2023 року на суму 8 426 628,00 грн. Рахунок за листопад 1, за даними програми «АСКОД онлайн», був доставлений Відповідачу 01.11.2023 року

Позивачем було сформовано рахунок-фактуру №0521-03041 13/11/2023 від 13.11.2023 року для часткової попередньої оплати (35 %) вартості Послуги за листопад 2023 року на суму 8 426 628,00 грн. Рахунок за листопад 2, за даними програми «АСКОД онлайн» був доставлений Відповідачу 13.11.2023 року (копія роздруківки та електронні докази додаються).

В процесі розгляду справи, відповідачем сплачено суму основного боргу за спірним договором в повному обсязі у розмірі 128 935 685, 66 грн. Вказана обставина сторонами не заперечувалась.

Щодо решти вимог про стягнення 16 853 256,00 грн. основного боргу зі сплати двох планових платежів листопада, то такі позивачем підтримано.

Згідно заяви від 02.07.2024 позивачем, з врахуванням висновків Верховним Судом у постанові № 911/1359/22 від 19.04.2024 подано заяву суд залишення без позовної вимоги в частині стягнення 6 718 643,17 грн пені.

Крім того, за порушення строків попередньої оплати (планових платежів) та по факту наданої послуги за Договором позивачем нараховано (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 3 295 910,91 грн інфляційних втрат та 2033686,03 грн. 3% річних.

Оцінка суду.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 із змінами та доповненнями, цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії»:

- диспетчерське управління - оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки (пункт 18);

- учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом (пункт 96);

- оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55);

- оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56);

- розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (пункт 78).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема:

1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг;

2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку;

3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу;

4) кодексом комерційного обліку;

5) правилами роздрібного ринку;

6) іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, в т.ч. і договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Як встановлено судом, 29.06.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне), управління ОЕС України до отримання ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії), правонаступником якого є Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Львівобленерго" (користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0521-03041.

Як встановлено судом по акту надання Послуги від 31.08.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 фактичним обсягом 374 688,993 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) загальною вартістю Послуги 42 957 343,67 грн. (в т. ч. 7 159 557,28 грн. ПДВ).

Актом коригування від 27.12.2023 № ДУА_К-0000544 до акту надання Послуги від 31.08.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.08.2023 по 31.08.2023, фактичний обсяг Послуги на 97,380 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 11 164,43 грн.

Актом коригування від 22.05.2024 № ДУА_К-0001502 до акту надання Послуги від 31.08.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041 у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.08.2023 по 31.08.2023, фактичний обсяг Послуги на 15,018 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 1 721,78 грн.

Отже, за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 374 801,391 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 42 970 229,88 грн. (в т. ч. 7 161 704, 98 гри. ПДВ).

Відповідно до акту надання Послуги від 30.09.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, фактичним обсягом 350 252,016 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) загальною вартістю Послуги 40 155 693,13 грн. (в т. ч. 6 692 615, 52 грн. ПДВ).

Актом коригування від 30.01.2024 № ДУА_К-0000765 до акту надання Послуги від 30.09.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041 у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону зменшення за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, фактичний обсяг Послуги на 111,540 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 12 787,83 грн.

Актом коригування від 24.05.2024 № ДУА_К-0001508 до акту надання Послуги від 30.09.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041 у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону збільшення за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 фактичний обсяг Послуги на 7,050 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 808,26 грн.

Отже, за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 350 147, 526 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 40 143 713, 56 грн. (в т. ч. 6 690 618, 93 грн. ПДВ).

Відповідно до акту надання Послуги від 31.10.2023 згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041, Виконавець передав, а Користувач отримав Послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Послуга) за період з 01.10.2023 по 31.10.2023, фактичним обсягом 400 201,569 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) загальною вартістю Послуги 45 882 309,48 грн. (в т. ч. 7 647 051, 58 грн. ПДВ).

Актом коригування від 13.03.2024 № ДУА_К-0000938 до акту надання Послуги від 31.10.2023, згідно з Договором від 29.06.2019 № 0521-03041 у зв`язку із змінами фактичних обсягів Послуги скориговано в сторону зменшення за період з 01.10.2023 по 31.10.2023, фактичний обсяг Послуги на 506, 221 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ) на суму 58 037,22 грн.

Отже, за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 відкоригований фактичний обсяг Послуги становить 399 695,348 МВт год за тарифом 95,54 грн/ МВт год (без ПДВ), а загальна вартість Послуги становить 45 824 272.26 грн. (в т. ч. 7 637 378, 71 грн. ПДВ).

Факт отримання від позивача послуг за договором не заперечується відповідачем. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати послуг в обумовлений договором строк не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи слідує, що позивачем в серпні 2023 року жовтні 2023 року надано відповідачу передбачені договором послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що не заперечується сторонами. Сплату за надані послуги в серпні 2023 року жовтні 2023 року у розмірі 128 935 685,66 грн., відповідачем проведено в повному обсязі після відкриття провадження у даній справі.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 та від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати часткова сплата боржником основного боргу.

За змістом ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Аналізуючи твердження позивача та подані на їх підтвердження докази, керуючись наведеним критерієм доказування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази в своїй сукупності відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені обставини щодо укладення між сторонами договору, на виконання умов якого позивачем поставлено відповідачу послугу за період серпні 2023 року жовтні 2023 року на загальну суму 128935685,66 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 128935685,66 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо вимог про стягнення двох планових платежів за листопад 2023 на суму 16 853 256,00 грн., то з цього приводу суд зазначає, що як вбачається з умов Договору, які визначають порядок оплати за надану Позивачем Послугу, вбачається що хоча і Договором передбачено часткову попередню оплату вартості Послуги (п. 2.4 Договору), зокрема трьома частинами в процентному відношенні від Вартості Послуги (до 10 числа розрахункового місяця - 35 %, до 20 числа розрахункового місяця - 35 % та до останнього дня календарного місяця 30 %), однак умовами Договору не врегульовано яким чином наперед визначається обсяг Послуги, від якої визначатиметься частка трьох попередніх оплат.

Фактичний обсяг наданої Послуги протягом розрахункового періоду ще не відомий та не може бути базою для визначення планових платежів

Повідомленням ПрАТ «Львівобленерго» № 139-07-6428 від 21.12.2022 доведено до відома НЕК «Укренерго» планові обсяги Послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління помісячно на 2023 рік, однак в ньому не зазначено, що такі планові обсяги подаються для розрахунку планових (попередніх) платежів.

Вказане повідомлення подавалось Позивачу виключно для планування ним режимів роботи енергосистеми. Умови укладеного Сторонами Договору не містять норми про те, що плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період.

Отже, умови Договору укладеного Сторонами не містять норми про те, яким чином наперед визначається обсяг Послуги, від якої визначатиметься частка трьох попередніх оплат.

Отже, за обставин, коли Договором не встановлено обсяг Послуги, який буде базою для визначення планових платежів відповідно до п. 2.4 Договору, суд приходить до висновку , що Сторонами в Договорі не врегульовано порядок попередньої оплати, а тому доводи Позивача про протермінування попередніх оплат (планових платежів) не можуть вважатись обґрунтованими.

Вказані доводи жодним чином не спростовані Позивачем. Поряд з цим, єдині аргументи Позивача про виставлення рахунків на планові платежі в сумах, що не ґрунтуються на умовах Договору, не можуть заслуговувати на увагу.

Відтак, позовні вимоги про стягнення двох планових платежів за листопад 2023 на суму 16 853 256,00 грн. суд вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати за надану послугу, позивачем нараховано відповідачу 3 295 910,91 грн інфляційних втрат та 2033686,03 грн. 3% річних, у відповідності до розрахунку, наведеного у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

З умов договору, які визначають порядок оплати за надану позивачем послугу вбачається, що договором передбачено часткову попередню оплату вартості послуги (п.2.4), зокрема, трьома частинами в процентному відношенні від вартості послуги (до 10 числа розрахункового місяця - 35 %, до 20 числа розрахункового місяця - 35 % та до останнього дня календарного місяця - 30 %).

Однак, згідно розрахунку позовних вимог, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних виходячи із планових обсягів послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

В даному випадку, суд погоджується із твердженням відповідача, що зі змісту договору вбачається, що обсяг наданої послуги та її вартість можливо визначити лише на підставі акту надання послуги, який формується виконавцем до 04 числа місяця, наступного за розрахунковим та підписується сторонами (п.2.5).

Тому, не може вважатися вірним розрахунок Позивача у справі, відповідно до якого зобов`язання з оплати планових поетапних платежів не припиняється з моменту оформлення акту приймання-передачі Послуги та не перетворюється в зобов`язання з оплати фактично наданих Послуг, строк виконання якого спливає протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту приймання-передачі Послуги. Наведені обставини, вказують неправильність нарахувань 3% річних та інфляційних втрат.

Однак, згідно розрахунку позовних вимог, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних виходячи із планових обсягів наданих послуг.

В даному випадку, суд погоджується із твердженням відповідача, що для визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, з огляду на що, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на планові платежі є безпідставним.

Крім того, здійснюючи нарахування інфляційних втрат та 3% річних до уваги потрібно брати вартість наданої послуги, що відображена в актах коригування до актів наданих послуг, адже такі дані відповідають вартості фактично наданих послуг, тобто відповідають вартості послуг, які реально були надані відповідачу.

Таким чином, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на ті суми коштів, які не входять у вартість фактично наданих послуг, є безпідставним, оскільки зі змісту статті 625 ЦК України вбачається, що відповідальність у вигляді інфляційних втрат та 3% річних настає за невиконання існуючого грошового зобов`язання.

Відтак, нарахування Позивачем інфляційних втрат на суму 504 691, 20 грн. інфляційних втрат та 378 880, 58 грн. 3 % річних на планові платежі є безпідставним, а вимоги про їх стягнення - необгрунтованими.

Умовами договору № 0521-03041 також не врегульовано строк оплати вартості фактично наданої послуги. Дана обставина сторонами не заперечувалась.

Обсяг та вартість наданої Послуги за умовами Договору визначаються двосторонніми актами про надання Послуги за кожен розрахунковий період (календарний місяць) (пункти 2.5, 2.6, 3,1,16 та 3.2.4 Договору), які оформляються в наступному розрахунковому періоді.

Умовами Договору не врегульовано строк оплати вартості фактично наданої Послуги.

Так, Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором (п. 3.2.1 Договору), а Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу (п. 3.3.2 Договору), однак вказівки на термін оплати сам Договір не містить.

За змістом ст. 252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Протермінованим вважатиметься зобов`язання зі сплати - з дня наступного після настання граничного терміну оплати, визначеного договором або законом, при цьому якщо останній день строку сплати припаде на вихідний, святковий чи інший неробочий день (неопераційний), граничним строком оплати буде перший операційний (банківський) день, що настане за ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, безспірною є обставина, що умовами Договору не врегульовано строк оплати вартості фактично наданої Послуги.

Підтвердженням цього є доводи Позивача про те, що строком настання зобов`язання зі сплати вартості наданих Послуг за Договором є семиденний термін від дня пред`явлення вимоги на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Відтак, умовами Договору не встановлений строк оплати вартості фактично наданої Послуги (такий строк не встановлений і актами законодавства), Позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості за Договором покликається на ч. 2 ст. 530 ЦК України та вважає строком настання зобов`язання зі сплати вартості наданих Послуг за договором - семиденний термін від дня пред`явлення вимоги.

Суд зазначає, що Позивач помилково вважає вимогою акт наданих послуг, а момент його доставки датою, з якої починається обчислюватись семиденний строк для оплати, встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України.

В розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України акт надання Послуги не є вимогою, оскільки такий не містить в собі власне вимоги про оплату, як і терміну оплати, тощо.

Дата направлення акту надання Послуги, який ще не підписаний з другої сторони, не може бути датою вимоги про оплату ще неузгодженої Сторонами кількості та вартості Послуги.

Як вбачайється з матеріалів справи, акт надання Послуги від 31.08.2023 за серпень місяць 2023 року, підписаний зі сторони НЕК «Укренерго» КЕП начальником відділу розрахунків послуг з користувачами системи ОСОБА_1 08.09.2023 (п`ятниця) о 21:07:50 год, тобто в поза робочий час, а зі сторони ПрАТ «Львівобленерго» підписаний КЕП заступником голови правління Стасюком Я. Г. - 11.09.2023

Акт надання Послуги від 30.09.2023 за вересень місяць 2023 року, підписаний зі сторони НЕК «Укренерго» КЕП начальником відділу розрахунків послуг з користувачами системи Терещенко К. В. 10.10.2023.

Акт надання Послуги від 31.10.2023 за жовтень місяць 2023 року, підписаний зі сторони НЕК «Укренерго» КЕП начальником відділу розрахунків послуг з користувачами системи Терещенко К. В. 08.11.2023 о 17:31:24 год, тобто в поза робочий час (в ПрАТ «Львівобленерго» встановлений графік роботи: понеділок - четвер: з 8:00 до 17:00, п`ятниця: з 8:00 до 16:00, перерва з 12:12 до 13:00 (розміщено на офіційному сайті ПрАТ «Львівобленерго». а зі сторони ПрАТ «Львівобленерго» підписаний КЕП заступником голови правління Стасюком Я. Г. - 13.11.2023.

Крім цього, скерування рахунку (рахунку-фактури) разом із проектом акту наданої Послуги до часу його підписання з другої сторони, є передчасним. Відтак, дата отримання такого передчасного рахунку (рахунку-фактури) правового значення для визначення терміну його оплати - не має жодного.

Також, слід зазначити, що акт надання Послуги за своєю правовою природою є двостороннім документом, що, в свою чергу, виключає його кваліфікацію, як вимогу в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка за своєю правовою природою є одностороннім документом.

Водночас, Позивачем власне пред`явлені вимоги про виконання умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, з моменту отримання яких встановлюється семиденний строк для їх оплати відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Так, Вимогою № 01/47245 від 21.09.2023 (отримано електронною поштою 21.09.2023) про виконання умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, адресованої Відповідачу, вимагається Позивачем сплата заборгованості за попередні періоди (в т. ч. і за серпень місяць 2023 року).

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України добровільний строк оплати вартості наданої Послуги за серпень 2023 року спливає 28.09.2023, а отже зобов`язання зі сплати вартості наданої Послуги за серпень 2023 вважатиметься протермінованим лише з 29.09.2023. Попередженням про підготовку позовної заяви № 01/61142 від 14.11.2023 (отримано електронною поштою 14.11.2023) про виконання умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, адресованої Відповідачу, вимагається Позивачем сплата заборгованості за попередні періоди в т. ч. і за вересень 2023 року. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України добровільний строк оплати вартості наданої Послуги за вересень 2023 спливає 21.11.2023, а отже зобов`язання зі сплати вартості наданої послуги за вересень 2023 вважається протермінованим з 22.11.2023.

Вимогою № 01/64205 від 24.11.2023 (отримано через СЕВ ОВВ 24.11.2023) про виконання умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, адресованої Відповідачу, вимагається Позивачем сплата заборгованості за попередні періоди (в т. ч. і за жовтень місяць 2023 року). Тому, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України добровільний строк оплати вартості наданої Послуги за жовтень 2023 спливає 01.12.2023, а отже зобов`язання зі сплати вартості наявної Послуги за жовтень 2023 вважається протермінованим з 02.12.2023.

У відповідності до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 559/1622/19, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням встановлених в мотивувальній частині цього рішення обставин справи, в тому числі вартості наданої послуги, дати виникнення прострочки оплати послуги, судом встановлено, що розмір 3% річних становить 1 654 805,45 грн, а інфляційні втрати - 2 791 219,71 грн.

Щодо вимоги про стягнення 6 718 643,17 грн. пені

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.1 Договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.5 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Сума пені (без ПДВ) зазначається у платіжному документі окремим рядком.

Разом з тим, відповідно до Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25.02.2022, НКРЕКП прийнято постанову №332 від 25.02.2022 Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022, було передбачено: Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії.

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано такі настанови, зокрема: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії, між учасниками ринку електричної енергії.

За положеннями ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 24.04.2024 року у справі 911/1359/22 дійшов висновку, що підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332 має обов`язковий характер як норма щодо правового регулювання договірних відносин учасників ринку електроенергії щодо відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії є обов`язковим з урахуванням імперативного характеру підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332.

02.07.2024, за вх.№17172/24, через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про залишення без розгляду в частині позовних вимог, а саме в частині стягнення 6 718 643,17 грн. пені.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність. Так, згідно з положеннями ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що до початку розгляду справи по суді до суду надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду у частині, вказана заява відповідає вимогам ст.ст. 46, 170, 226 ГПК України, тому на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд вважає за необхідне зазначену заяву задовольнити та залишити позов у справі без розгляду у частині вимог про стягнення пені у розмірі 6 718 643,17 грн..

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України N 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.97 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме за вимогою про стягнення інфляційних втрат - 2 401 246,96 грн; за вимогою про стягнення 3% річних - 1919252,90 грн 3% річних, за вимогою про стягнення пені - 20842,83 грн пені. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 242 813 567,15 грн провадження у справі слід закрити. В решті вимог в позові відмовити.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються укладеного між сторонами договору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

Судові витрати.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача у розмірі 13230,71 грн.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області сплачено судовий збір в розмірі 939 400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №АУ-8429 від 29.11.2023

Позивачем подано заяву про повернення з Державного бюджету судового збору.

Відповідно до п.5 ч.1 статті 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" з Державного бюджету 767386,88 грн сплаченого судового збору, у зв`язку із закриттям провадження у справі та 13230,71 грн, у зв`язку з частковим визнанням відповідачем позову.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 130, 226, 231, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 ЗУ «Про судовий збір» суд,-

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, місто Львів, вулиця Козельницька, будинок 3, ідентифікаційний код 00131587) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) 1 654 805,45 грн 3% річних, 2 791 219,71 грн інфляційних втрат, 13 230,71 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення 128 935 685,66 грн основного боргу закрити провадження у справі.

4. Позов в частині вимог про стягнення 6 718 643,17 грн. пені залишити без розгляду.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) з Державного бюджету 767386,88 грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції №АУ-8429 від 29.11.2023 судового збору, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

7. Повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) з Державного бюджету 13230,71 грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції №АУ-8429 від 29.11.2023, у зв`язку з частковим визнанням позову.

8. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 25.11.2024.

Суддя Кітаєва С.Б.