ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2024 р. Справа № 911/2335/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверщина Асфальт

про стягнення 2115801,00 грн,

за участю представників

позивача: Діковицька О.М. предст. за довір. від 20.09.2024 (в режимі відеоконференції);

відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему Електронний суд із позовною заявою від 02.09.2024 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверщина Асфальт (далі - відповідач) про стягнення 2115801,00 грн заборгованості за договором поставки № 18102021-УВ від 18.10.2021.

Господарський суд Київської області ухвалою від 09.09.2024 вказану позовну заяву залишив без руху та постановив усунути виявлені недоліки у строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Способом усунення недоліків позовної заяви Товариства з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод є подання до суду документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку в розмірі 25389,61 грн.

Через підсистему Електронний суд 18.09.2024 від Товариства з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод надійшла заява, до якої долучено платіжну інструкцію від 18.09.2024 № 10727 про сплату 25389,61 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.09.2024 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.10.2024 о 10:30.

Через підсистему Електронний суд 23.09.2024 від позивача надійшла заява, за змістом якої останній просить суд, забезпечити участь свого представника у судовому засіданні 14.10.2024 о 10:30 та у всіх наступних судових засіданнях у справі № 911/2335/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 24.09.2024 задоволено заяву Товариства з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод про участь у судових засіданнях у справі № 911/2335/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Визначено, що особа, яка братиме участь у судовому засіданні 14.10.2024 о 10:30 та у всіх наступних судових засіданнях у справі № 911/2335/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Товариства з додатковою відповідальністю Коростенський щебзавод - Діковицька Ольга Миколаївна.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Абзацом 2 ч. 6 даної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до Довідки про доставку електронного листа ухвали суду про відкриття провадження у справі, документ було доставлено до електронного кабінету одержувача 23.09.2024 о 14:19.

Ухвалою суду від 14.10.2024 про оголошення перерви до 28.10.2024 було повідомлено та роз`яснено відповідачеві - ТОВ «Сіверщина Асфальт» про наслідки неявки в судове засідання.

28.10.2024 відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце повідомлений завчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (ухвали суду від 14.10.2024) 15.10.2024.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.10.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2024.

Присутня в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представниця позивача обґрунтувала в усному порядку заявлені вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на адресу суду від відповідача у зазначений в ухвалі суду від 23.09.2024 процесуальний строк не надійшов та правову позицію у справі відповідач не висловив.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Отже, не надання відповідачем відзиву на позовну заяву не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 18.11.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Коростенський щебзавод» (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіверщина Асфальт» (далі покупець) було укладено Договір поставки № 18102021-УВ (далі Договір поставки), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати покупцю в порядку та на умовах Договору: щебінь, пісок, асфальт (за Договором продукція), а покупець зобов`язався прийняти продукцію та оплатити її на умовах Договору (п. 1.1).

Згідно п. 1.3 Договору поставки постачальник передає у власність покупця в наступному асортименті продукцію: щебінь та щебенево-піщану суміш різних фракцій, щебенево-піщану суміш різних фракцій, відсів, пісок з відсівів дроблення фракції 0-5, пісок річковий, асфальтобетонну продукцію тощо.

Згідно п. 1.4 кількісні характеристики, а також асортимент продукції визначаються заявками покупця у відповідних видаткових накладних.

Якість продукції, що підлягає поставці за цим Договором, має відповідати державним стандартам і технічним вимогам (ДСТУ, ТУ), які відносяться до цього виду продукції (п. 1.6).

Пунктом 2.1 Договору поставки встановлено, що продукція постачається за узгодженими сторонами договірними цінами. Ціни на продукцію зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до ч. 2.4 Договору загальна вартість продукції визначається на підставі видаткових накладних, підписаних у період цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки поставка продукції здійснюється автомобільним або залізничним транспортом до відповідного пункту призначення або залізничної станції, що вказується покупцем у відповідній заявці.

Заявка може бути подана покупцем як в усній, так і в письмовій формі за допомогою телефону, факсу, електронної пошти, пошти або інших засобів комунікації. Заявка повинна містити інформацію про найменування продукції, її асортимент та кількість, вид поставки та пункт призначення, контактний номер телефону особи за приймання продукції тощо (п. 3.3. Договору поставки).

У відповідності до видаткової накладної № 4904 від 19.10.2021 постачальником було поставлено покупцеві щебінь фракції 10-20 кількістю 1231,9 т на загальну суму 997839,00 грн (з ПДВ), згідно видаткової накладної № 4903 від 19.10.2021 поставлено щебінь фракції 10-20 кількістю 1380,2 т на загальну суму 1117962,00 грн (з ПДВ).

Загалом поставлено товару на суму 2115801,00 грн (з ПДВ).

Факт поставки зазначеного товару підтверджується також наданими позивачем товарно-транспортними накладними про відправлення зазначеного товару залізничним транспортом, датованими 19.10.2021.

Судом було досліджено зазначені вище видаткові накладні та встановлено, що останні підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємства.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Вищеперелічені видаткові накладні є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять інформацію про господарську операцію та про осіб, які її вчинили.

Як вказано в п. 2.5 Договору, розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100 % попередньої оплати вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується сторонами додаткова угода до цього договору.

Пунктом 2.6 зазначено, що у випадку поставки продукції на умовах п. 3.5 Договору покупець повинен оплатити вартість поставленої продукцію протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки.

При цьому, пункт 3.5 Договору вказує на те, що постачальник має право не очікуючи надходження на свій поточний рахунок оплати повної вартості узгодженої продукції поставити її покупцю.

Згідно п. 3.6 Договору обов`язок постачальника щодо поставки продукції покупцю вважається виконаним з моменту надання у розпорядження (передачі) продукції покупцю відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 цього Договору. Приймання-передача продукції здійснюється шляхом підписання відповідної видаткової накладної уповноваженими представниками сторін.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідності до приписів ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ст. 193 Цивільного кодексу України).

Зі змісту ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що ним зобов`язання за Договором поставки виконано і поставлено відповідачу товар, про що свідчать зазначені вище обставини, які суд визнає встановленими з огляду на вірогідність наданих позивачем доказів.

У відповідності до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або іншими актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було вказано вище, обов`язок оплати продукції за відповідачем було урегульовано п. 2.6 Договору протягом 3 банківських днів з моменту поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, з урахуванням вищезазначених умов Договору, строк оплати товару (продукції) настав.

Разом з тим, ані у строк визначений Договором, ані на момент розгляду справи, отримана продукція в розмірі 2115801,00 грн відповідачем не оплачена.

Слід зазначити, що в матеріалах справи також міститься Акт звіряння взаємних розрахунків за період 1 півріччя 2022 року, в якому прослідковується факт підтвердженої з боку ТОВ «Сіверщина Асфальт» заборгованості в розмірі 2115801,00 грн.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 10.09.2019 по справі №916/2403/18, від 19.09.2019 по справі №910/14566/18, від 04.12.2019 по справі №916/1727/17, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків сам по собі не є первинним документом та може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, лише за наявності первинних документів.

Втім, як встановлено судом, позивачем надано належні первинні документи (видаткові накладні) на підтвердження факту поставки товару та наявності у відповідача заборгованості, яка додатково відображена в акті звірки взаєморозрахунків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з ТОВ «Сіверщина Асфальт» 2115801,00 грн заборгованості за отриманий товар; зазначений розмір відповідає фактичним обставинам справи, внаслідок чого вимога позивача про стягнення з відповідача 2115801,00 грн визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 126, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверщина Асфальт (07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Підприємницька, будинок 22, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Коростенський щебзавод» (11502, Житомирська обл., місто Коростень, вулиця Каштанова, будинок 3, код ЄДРПОУ 01374 (два мільйони сто п`ятнадцять тисяч вісімсот одну) грн 00 коп. основного боргу, 25389 (двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 61 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 25.10.2024 року

Суддя О.В. Щоткін