ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4175/24

Господарський Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/4175/24 за позовом Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 3728,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2021 між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № ВМ-74/21 на право користування місцями для елементу вуличної торгівлі площею 6,4 кв.м., відповідно до умов якого позивач надає відповідачу право за плату тимчасово використовувати місце для елементу вуличної торгівлі площею 6,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, а відповідач в свою чергу зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість за користування місцями. Між тим, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № ВМ-74/21 від 14.06.2021, а саме в частині сплати вартості за тимчасове користування наданими позивачем місцями в сумі 3003,52 грн, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості за договором № ВМ-74/21 від 14.06.2021 у розмірі 3003,52, на яку також нараховано до стягнення з відповідача на користь позивача 372,58грн пені, 766,26грн інфляційних втрат та 183,79грн три проценти річних.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, у зв`язку з чим справу судом розглянуто за наявними в ній матеріалами. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 25.09.2024 було надіслано за адресою реєстрації ОСОБА_1 , але вручено останньому не було та 11.10.2024 повернуто до суду з поміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», з цих підстав 11.10.2024 для відповідача судом зроблено публікацію на сайті суду із розміщенням інформації щодо розгляду даної справи.

Згідно отриманої судом відповіді № 937998 від 02.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру адресою реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.09.2024 відкрито провадження у справі №916/4175/24, справу №916/4175/24 вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

14.06.2021 між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (уповноважений орган) та Фізично особою-підприємцем ОСОБА_1 (користувач) було укладено договір № ВМ-74/2 на право тимчасового користування за плату місцями для елементу вуличної торгівлі площею 6,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси (п. 2.1. договору).

Пунктом 4.2.4. договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021 користувач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим договором.

Згідно п. 5.2 договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021 користувач має вносити плату за договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на банківський рахунок управління.

За невиконання або несвоєчасне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору (п. 6.1. договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021).

Термін дії укладеного правочину визначено п. 8.2. договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021, а саме з моменту підписання та скріплення печатками сторін. Договір діє з 12.06.2021 по 12.06.2022.

Додатком №1 до договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021 є лист-рішення №01-11/1/255/1вих від 25.05.2021, фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості: АДРЕСА_2 ; вид: відкритий літній майданчик, у складі якого відсутні огорожі, помости, намети, шатри; тип і опис: елемент вуличної торгівлі 6,4кв.м.

Додатком №2 до договору № ВМ-74/21 від 14.06.2021 є розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування тимчасової споруди, встановленням плати за тимчасове користування місцем для розташування тимчасової споруди у розмірі 249,60 за місяць.

В матеріалах справи також наявний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за договором № ВМ-74/21 від 14.06.2021 за яким борг складає 3003,52 грн основної заборгованості, 372,58грн пені, 766,26грн інфляційних втрат та 183,79грн три проценти річних.

Згідно відповіді № 807035 від 25.09.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 18.02.2022 було припинено державну реєстрацію його, як фізичної особи-підприємця.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши правову позицію позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст.627, п.1 ст. 628 ЦК України).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.4 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 №3961-VI, які регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі, договір на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі - двосторонній договір, укладений між власником (користувачем) елементу торгівлі та Уповноваженим органом, що визначає їх взаємні права та обов`язки щодо користування місцями для розміщення елементів торгівлі, які перебувають у комунальній власності.

Уповноважений орган управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, виконавчий орган Одеської міської ради, визначений Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (ТС) одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п. 2.1 Правил, Уповноважений орган укладає договори з власниками (користувачами) ТС на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, а також елементів торгівлі у випадках, передбачених цими Правилами.

Пунктами 13.11, 13.12 Правил визначено, що після укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі, Заявник може встановити, розміщувати та експлуатувати належний йому елемент торгівлі. Визначення розміру плати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності міста, для розміщення елементів вуличної торгівлі та порядок її перерахування здійснюється у відповідності до розділу 14 Правил, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Відповідно до п. 14.2 Правил підставою для нарахування та внесення власником (користувачем) ТС та елементу торгівлі відповідної плати є договір на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, елементів торгівлі, що укладається відповідно до порядку, встановленого підпунктами 7.9., 13.9. цих Правил.

Пунктом 14.5 Правил встановлено, що за наявності укладеного договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі власник (користувач) елементу торгівлі не звільняється від плати за тимчасове користування місцем для розміщення елементу торгівлі, що перебуває у комунальній власності, незалежно від факту його нерозміщення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом вище та підтверджується наявними матеріалами справи, за договором № ВМ-74/21 від 14.06.2021 та розрахунком заборгованості відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 3003,52 грн за користування місцем для розташування тимчасових споруд, яка і підлягає судом стягненню.

Поряд із цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 372,58грн за загальний період з 27.09.2021 по 27.12.2022, виходячи із щомісячної суми заборгованості.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені у розмірі 372,58 грн, суд встановив, що позивачем зроблено розрахунок вірно в сумі 372,58 грн за загальний період з 10.09.2021 по 09.12.2022, виходячи із щомісячної суми заборгованості, яка і підлягає стягненню судом з відповідача на користь позивача.

Позивачем також нараховано до стягнення з відповідача 766,26 грн інфляційних втрат та 183,89 грн три проценти річних за загальний період з 30.09.2021 по 11.09.2024, виходячи із щомісячної суми заборгованості.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості, суд встановив, що їх обраховано позивачем вірно, а отже, нараховані позивачем до стягнення з відповідача 766,26 грн інфляційних втрат та 183,89 грн три проценти річних за загальний період з 30.09.2021 по 11.09.2024, виходячи із щомісячної суми заборгованості, підлягають судом стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, судом в повній мірі підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № ТС-361/23 від 13.06.2023 в сумі 3003,52 грн, 372,26грн пені, 766,26 грн інфляційних втрат та 183,89 грн три проценти річних, загальний розмір яких з урахуванням сплати відповідачем 597,38грн складає 3728,86 грн.

Окрім цього, слід відмітити, що згідно висновків ВС, зокрема, викладених у постанові Великої Палати від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, якщо боржник фізична особа-підприємець ліквідований, то з позовом про стягнення заборгованості потрібно звертатися до господарського суду, так як у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП (навіть ліквідований, як у даному випадку) відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 3028 грн, які покладаються на відповідача, внаслідок повного задоволення позову судом.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 3728,86 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, ; реквізити для сплати боргу: отримувач платежу. ГУДКСУ в Одеській області/м. Одеса/24060300, код ЄДРПОУ отримувача: 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку (МФО): 899998, рахунок отримувача (IBAN): UA0015744, код класифікації доходів бюджету: 24060300 (інші надходження); реквізити для сплати відшкодування судових витрат: отримувач платежу: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, код ЄДРПОУ, отримувача: 25830731, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку (МФО): 820172, рахунок отримувача (IBAN): UA0032432) 3003 (три тисячі три) грн 52 коп основної заборгованості, 372 (триста сімдесят дві) грн 58 коп пені, 766 (сімсот шістдесят шість) грн 26 коп інфляційних втрат, 183 (сто вісімдесят три) грн 89 коп три проценти річних, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.12.2024.

Суддя І.А. Малярчук