ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2024 Справа №905/1183/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовною заявою: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Азоврибпром», с.Білосарайська Коса, Мангушський район, Донецька область

до відповідача 2: ОСОБА_1 , с.Білосарайська Коса, Мангушський район, Донецька область

про стягнення 198851,15грн.

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», через підсистему «Електронний суд» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача -1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврибпром" та відповідача -2 ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 198851,15грн., в тому числі: 170000,00грн. - заборгованість за кредитом, 17631,15грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11220,00грн. - заборгованість з комісії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на факт порушення відповідачем -1 зобов`язань з повернення грошових коштів, отриманих в межах кредитного ліміту, що перераховано Банком на поточний рахунок останнього в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку (заявка на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточних рахунок»), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг, а також своєчасної сплати процентів та комісії. Банк просить суд стягнути заборгованість солідарно, оскільки 28.09.2021 між позивачем та відповідачем -2 укладено договір поруки №P952466521 за зобов`язаннями відповідача -1, які обумовлені кредитним договором.

Ухвалою від 11.09.2024 суд зобов`язував Державну міграційну службу України та Міністерство соціальної політики України надати суду відомості про реєстрацію у якості внутрішньо переміщеної особи фізичної особи ОСОБА_1 .

Судом отримано відповідь Міністерства соціальної політики України про відсутність в ЄІБД ВПО такої інформації про запитувану особу.

Також судом отримано відповідь Державної міграційної слуби України, згідно з якою за інформацією наявною у відомчій інформаційній системі ДМС, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 10.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

12.11.2024 через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійли письмові пояснення у справі.

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає про неможливість надсилання на адреси відповідачів копії ухвали суду в паперовому вигляді рекомендованим листом із повідомленням про вручення у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділенням поштового зв`язку в с.Білосарайська Коса, Мангушського району Донецької області в умовах воєнного стану. Зміну місцезнаходження/місця реєстрації відповідачів не встановлено.

Також суд зазначає про неможливість надсилання відповідачам копії ухвали до електронних кабінетів в системі "Електронний суд" у зв`язку з їх відсутностю.

Електронний примірник ухвали суду від 10.10.2024, надісланий на електронну адресу відповідача -2 доставлено до його електронної скриньки 10.10.2024, про що в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду» сформовано довідку «про доставку електронного листа».

Електронний примірник ухвали суду від 10.10.2024, надісланий на електронну адресу відповідача -1, повернутий (не доставлений), про що в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду» сформовано довідку «про помилку доставки електронного листа».

Копії ухвали також розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

При цьому суд зазначає про неможливість повідомлення відповідачів про розгляд справи телефонограмами, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві в реквізитах відповідача -2 та за номером телефону, який вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі «Інформація для здійснення зв`язку» щодо юридичної особи ТОВ «Азоврибпром» зв`язок не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Станом на теперішній час процесуальних позицій (відзивів, пояснень тощо) відповідачі не висловили (не надіслали). Будь-яких заяв, клопотань щодо неможливості реалізації ними своїх процесуальних прав на подання власних позицій (відзивів, пояснень тощо) до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

26.05.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Азоврибпром» (клієнт, відповідач -1 у справі), із використанням кваліфікованого електронного підпису було підписано заявку на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок, відповідно до якої Клієнт просив Банк встановити кредитний ліміт на рахунку на наступних умовах: мета кредиту - поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта; вид кредиту - овердрафтовий кредит; мінімальний розмір ліміту 10000,00грн., максимальний розмір ліміту 2000000,00грн.; розмір відсоткової ставки - 16,5 % річних; термін користування кредитом 1 рік.

У заявці на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок вказано, що підписанням цієї заявки Клієнт на підставі статті 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до розділу "Загальні положення" та підрозділу "3.2.1. Кредитний ліміт на поточний рахунок» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "ПриватБанк" у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), цією Заявкою становлять кредитний договір між банком та Клієнтом, примірник якого клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування.

Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання клієнтом цієї Заявки шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису у Приват24 для бізнесу.

Відповідно до п. п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту овердрафтовий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок Клієнта на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта в порядку та на умовах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення Кредиту, сплати комісії, процентів в обумовлені цим договором терміни. Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому, утворюється дебетове сальдо. Дебетове сальдо по поточному рахунку Клієнта - це сума грошових коштів, перерахованих Банком на підставі розрахункових документів Клієнта з його поточного рахунку протягом операційного дня понад його залишок на поточному рахунку з урахуванням вхідного залишку на початок банківського дня.

Згідно з п.п.3.2.1.2.2.2., 3.2.1.2.2.3. п. 3.2.1.2.2 заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» Клієнт зобов`язаний сплатити Банку проценти за весь час фактичного користування Кредитом, комісії та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором та тарифами Банку. Повернути Кредит у строки, встановлені п.п. 3.2.1.6.1, 3.2.1.2.3.9, 3.2.1.4.3 цього Договору.

Відповідно до п.3.2.1.3.1. заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» обов`язковою умовою надання кредиту Клієнту юридичній особі є надання Поручителем поруки за виконання Клієнтом зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів, комісії за користування Лімітом на умовах, визначених цим договором. Умови поручительства визначаються у Договорі поруки між Банком та Поручителем.

У випадку невиконання Клієнтом зобов`язань за Кредтним договором, Клієнт і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники (п.3.2.1.3.2. заявки).

За умовами п.3.2.1.4.3. заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» сторони домовились, що сума заборгованості по Кредиту підлягає сплаті не пізніше 30 календарних днів з дати виникнення дебетового сальдо на поточний рахунок Клієнта.

Сума заборгованості по Кредиту, нараховані проценти та комісія, непогашені у строки, встановлені в п.п.3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3 цього договору з наступного дня вважаються простроченими (п.3.2.1.4.4 заявки).

У разі виникнення прострочених зобов`язань за Кредитом, Клієнт сплачує Банку підвищені проценти, розмір яких встановлено Тарифами Банку, які нараховуються на прострочену суму заборгованості по Кредиту (п.3.2.1.4.5 заявки).

У разі, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути проведені в банківський день, що передує вихідному або святковому дню (п.3.2.1.4.6 заявки).

Погашення заборгованості по Кредиту, сплата комісії та процентів за користування Кредитом здійснюється в гривні на поточний рахунок клієнта на якому встановлено кредитний ліміт відповідно до цих Умов (п.3.2.1.4.7 заявки).

Погашення заборгованості по Кредиту, сплата комісії та процентів за користування Кредитом проводиться в порядку, зазначеному в п.3.2.1.4.10 цих Умов (п.3.2.1.4.8 заявки).

Пунктом 3.2.1.4.15 заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» визначено, що остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п.3.2.1.6.1 цього договору.

Умовами п. 3.2.1.6.1 заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» передбачено, що строк користування Кредитом становить 12 місяців, з автоматичною пролонгацією за умови своєчасного і повного виконання Клієнтом умов договору.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання Клієнтом Заявки та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором (п.3.2.1.6.2. заявки).

28.09.2021 між АТ КБ "ПриватБанк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) було підписано із застосуванням кваліфікованих електронних підписів договір поруки №Р952466521, відповідно до п.1.1 якого Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором по поверненню кредиту, який наданий Позичальнику шляхом встановлення кредитного ліміту на поточному рахунку у розмірі 170000,00грн., максимальний розмір кредитного ліміту за Кредитним договором становить 2000000,00грн.; по поверненню Кредитору кредиту у строк до 26.05.2022 з автоматичною пролонгацією кредиту кожні 12 (дванадцять) місяців на термін 12 місяців за умови своєчасного і повного виконання Позичальником умов кредитного договору по сплаті Кредитору процентів за користування кредитом тощо.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з п.4.1 договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання Позичальником та/або поручителем всіх зобов`язань за Кредитним договором цей Договір припиняє свою дію.

На підтвердження факту видачі ТОВ «Азоврибпром» кредитних коштів у вигляді овердрафтового кредиту, який був наданий на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, АТ КБ "ПриватБанк" було надано суду виписки по банківському рахунку відповідача за період з 06.10.2015 по 29.08.2024.

Відповідно до довідки про розміри встановлених кредитних лімітів АТ КБ "ПриватБанк" було встановлено Позичальнику 01.07.2021 кредитний ліміт у розмірі 170000,00грн.

За твердженнями позивача відповідачі порушили зобов`язання за кредитним договором та укладеними на його забезпечення договором поруки, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 198851,15грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 170000,00грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 17631,15грн. та заборгованість з комісії в сумі 11220,00грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого:

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Дослідженням матеріалів справи судом під час вирішення даного спору було встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» на виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, укладеним сторонами шляхом підписання ТОВ «Азоврибпром» заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» від 26.05.2021 було встановлено відповідачу кредитний ліміт та надано овердрафтовий кредит на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів у сумі 170000,00грн, перерахувавши ці кошти на рахунок ТОВ «Азоврибпром».

Факт надання кредитних коштів та користування ними підтверджуються матеріалами справи (виписка по рахунку 3052) та не спростований позичальником. Також позичальником не спростовано того, що кошти отримано ним в межах правовідносин, врегульованих умовами кредитного договору від 26.05.2021.

Умовами п. 3.2.1.6.1 заявки на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» передбачено, що строк користування Кредитом становить 12 місяців, з автоматичною пролонгацією за умови своєчасного і повного виконання Клієнтом умов договору.

Згідно із письмовими поясненнями позивача, оскільки у відповідача була відсутня прострочена заборгованість станом на 26.05.2022, відбулась автоматична пролонгація договору до 26.05.2023.

Отже, враховуючи визначений у заявці на отримання послуги „Кредитний ліміт на поточний рахунок» від 26.05.2021 строк повернення кредиту (12 місяців), та пролонгацію договору згідно з умовами п. 3.2.1.6.1 заявки, надані Банком кредитні кошти мали бути повернуті позичальником (відповідачем -1) у повному обсязі до 26.05.2023.

Проте, як вбачається з виписок по банківському рахунку ТОВ «Азоврибпром» Банком було віднесено суму кредиту у розмірі 170000,00грн. на прострочку оскільки Позичальник допустив прострочення повернення кредиту згідно погодженого строку.

Долучені позивачем до матеріалів справи банківські виписки з рахунку клієнта є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №910/16143/18, від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18 та від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18, банківські виписки по рахунку відповідача підтверджують здійснення операцій між банком та позичальником, виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, надання позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та неналежне виконання останнім своїх зобов`язань у встановлених договором розмірі та строки.

Таким чином невиконання позичальником (відповідачем -1 ТОВ «Азоврибпром») зобов`язань з повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні статті 610 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, суд зазначає, що після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, а саме після спливу визначеного у вимозі строку, банк втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки з цієї дати користування кредитними коштами втратило ознаки правомірності і надалі здійснювалося вже поза межами строку кредитування, який було змінено банком у відповідності до умов договору.

Згідно з матеріалами справи строк кредитування та строк нарахування Банком відповідачу процентів за користування кредитними коштами сплинув 26.05.2023.

З розрахунку позивача, який є інформаційним документом, що відображає стан нарахувань в певні періоди часу, та згідно з письмовими поясненнями позивача від 12.11.2024, вбачається, що сума процентів 17631,15грн. фактично нарахована на суму заборгованості за період з 02.02.2022 по 04.10.2022.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом за період з 02.02.2022 по 04.10.2022 в сумі 17631,15грн., судом встановлено, що нарахування відсотків позивачем здійснено правильно в межами строку кредитування, розрахунок відповідачем не спростований.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повому обсязі.

Банк не заявляв грошові вимоги, які б були обґрунтовані частиною 2 статті 625 ЦК України.

Щодо заборгованості за комісією, суд вважає ці вимоги обґрунтованими не повністю.

Згідно із розрахунком заборгованості та відповідно до письмових пояснень позивача від 12.11.2024, позивачем до стягнення заявлено комісію в сумі 11220,00грн., що нарахована за період з 01.04.2022 по 01.01.2024.

Так, у зв`язку з тим, що п. 3.2.1.6.1 передбачає пролонгацію договору за умови його своєчасного і повного виконання, після виникнення прострочення у сплаті боргу та процентів за кредитом строк кредитування припинився, а тому нарахування щомісячної комісії після спливу такого строку є порушенням принципів справедливості та добросовісності у цивільному обороті. Суд вважає, що на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за дії по управлінню фінансовим інструментом, які позичальником фактично не отримуються, оскільки договір припинився.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за комісією за період з 01.04.2022 по 26.05.2023 в сумі 7140,00грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У задоволенні решти вимог по комісії, нарахованої з 27.05.2023 слід відмовити.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою (частина 1 статті 546 ЦК).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За приписами частин 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Жодної з підстав для припинення дії договору поруки №Р952466521 від 28.09.2021, визначених статтею 559 ЦК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також за умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, договір поруки укладений позивачем та відповідачем -2 за власним бажанням. Сторони при підписанні договору поруки досягли всіх істотних умов, будь-яких зауважень до договорів сторонами не зазначались. Відповідач -2 погодився з умовами договору поруки та зобов`язаний їх виконувати згідно з нормами чинного законодавства.

Позивачем доведено факт надання відповідачу-1 кредиту та виникнення у останнього зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів по кредиту і комісії. Та як свідчать матеріали справи, на момент її розгляду ані позичальник, ані поручитель заборгованість перед кредитором не сплатили.

З огляду на укладення між АТ КБ „Приватбанк та відповідачем -2 договору поруки, за умовами якого Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення із відповідачів заборгованості по тілу кредиту у розмірі 170000,00 грн., процентам у розмірі 17631,15грн. та комісії у розмірі 7140,00грн.

Заперечень проти здійсненого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі не надали. Докази сплати заявлених до стягнення процентів та комісії в матеріалах справи відсутні, наявність заборгованості відповідачами не спростовано.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Розподіл судових витрат:

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 10.12.2019 у справі №922/902/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду також дійшов висновку про необхідність розподілу судових витрат у випадку задоволення позовних вимог майнового характеру до кількох відповідачів, між ними порівну.

Судовий збір сплачений позивачем відповідно до положень статті 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог у зв`язку з чим стягненню підлягає: з відповідача -1 у сумі 1186,35грн., з відповідача -2 у сумі 1186,35грн.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до відповідача -1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврибпром" та відповідача -2 ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 198851,15грн., в тому числі: 170000,00грн. - заборгованість за кредитом, 17631,15грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11220,00грн. - заборгованість з комісії, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азоврибпром» (87443, Донецька область, Мангушський район, село Білосарайська Коса, вулиця Безуха, буд.1Л; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д; ) 170000,00грн. заборгованості за тілом кредиту, 17631,15грн. заборгованість за процентами, 7140,00грн. заборгованості за комісією.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азоврибпром» (87443, Донецька область, Мангушський район, село Білосарайська Коса, вулиця Безуха, буд.1Л; ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д; ) 1186,35грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д; ) 1186,35грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2024.

Суддя М.О. Лейба