ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"28" листопада 2024 р. Справа № 916/5179/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши заяву MARINE PRO SERVICE LLC (адреса: 95, Griva Digeni, Gregoriou Bld., 6th floor, Flat/Office 61, 3101, Limassol, Cyprus, номер у країні реєстрації: 312128)

про забезпечення позову до подання позовної заяви

особи, яких можуть стосуватись заходи забезпечення позову:

1. TRADING LINE BV (адреса: Scheepmakerij 150, 3331MA Zwijndrecht, The Netherlands)

2. INLAND ASSET MANAGEMENT B.V. (адреса: Scheepmakerij 150, 3331MA Zwijndrecht, The Netherlands)

встановив:

MARINE PRO SERVICE LLC звернулась до Господарського суду Одеської області через підсистему Електронний суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд: накласти арешт на судно Odessa (ЕНІ 06003724, прапор - Нідерланди), із вказанням, що зареєстрованим власником судна є компанія Inland Asset Management B.V., а оператором - TRADIND LINE BV, та яке знаходиться в акваторії морського порту Ізмаїл Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вулиця Портова, 7, Ізмаїл, Одеська область, 68601), шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїл Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України вулиця Портова, 7, Ізмаїл, Одеська область, 68601.

Відповідно до протоколу авторозподілу від 26.11.2024 заяву передано судді Литвиновій В.В.

Заінтересованими особами (відповідачами) заявником визначено TRADING LINE BV та INLAND ASSET MANAGEMENT B.V.

Заява мотивована тим, що заявник має морську вимогу, що виникла у зв`язку з невиконанням TRADING LINE BV зобов`язань щодо оплати послуг за договором від 11.12.2022 по укомплектуванню особовим складом.

Сума морської вимоги, що є збитками, завданими діями Боржників, як зазначає заявник, складається із заборгованості, що виникла внаслідок несплати суми за надані послуги агентування у період з квітня 2024 по вересень 2024, а саме:

Відповідно до Рахунку № 51/24 TS від 30.04.2024 - 34 800, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 65/24 TS від 31.05.2024 - 36 500, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 76/24 TS від 30.06.2024 - 33 980, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 88/24 TS від 31.07.2024 - 26 830, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 102/24 TS від 31.08.2024 - 31 615, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 112/24 TS від 30.09.2024 - 25 780,00 євро;

Таким чином, загальна сума морської вимоги, за розрахунком позивача, що виникла внаслідок несплати компанією TRADING LINE BV зазначених вище рахунків за надані послуги з укомплектування у період з квітня по вересень 2024 року, складає 189 505,00 євро.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

У відповідності до ч. 4 цієї ж статті заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Порядок подання заяви про забезпечення позову встановлено статтею 138 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 3).

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Якщо на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, в ухвалі про арешт судна суд зазначає строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов"язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду.

Розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши та оцінивши відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) усі подані до матеріалів заяви докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України забезпечення судового процесу доказами покладено виключно на сторони у справі.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник посилається на наявність морської вимоги до TRADING LINE BV в розмірі 189505євро через невиконання зобов`язань щодо оплати за договором про укомплектуванню особовим складом від 11.12.2022.

Порядок накладення арешту на морські судна врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна (Конвенція) від 10.05.1952, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 3702-VI від 07.09.2011 та яка набула чинності для України 16.05.2012, а також главою 4 Кодексу торговельного мореплавства України Арешт суден.

Так, відповідно до ст. 1 Конвенції "Морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів:

a) збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб;

b) загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією;

c) рятування судна або вантажу;

d) договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше;

e) договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше;

f) втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном;

g) загальної аварії;

h) морської позики;

i) буксирування;

j) лоцманства;

k) поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно

від того, де ці поставки здійснюються;

l) будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів;

m) заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу;

n) витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника;

o) спорів, що стосуються права власності на морське судно;

p) спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації;

q) іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Арешт означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення (п. 2 ст. 1);

Судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портова або докова влада згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції (ст. 2);

З урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "о", "р" або "q" пункту 1 статті 1 (п. 1 ст. 3);

Судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт (п. 2 ст. 8);

Згідно зі ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України (КТМ), судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. При цьому, арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження його пересування, що здійснюється для забезпечення морських вимог під час перебування судна в морських портах України.

Відповідно до пункту 14 статті 42 КТМ, судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна.

Частиною другою статті 43 КТМ визначено, що будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Згідно з п. 4 ст. 3 Конвенції якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому

власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

Заявник з огляду на викладене, вважає TRADING LINE BV фрахтувальником судна «Odessa», але суду не надано доказів укладення такого договору фрахтування.

Отже, заявник не надав доказів того, що боржник за морською вимогою TRADING LINE BV володіє судном «Odessa», якого стосується заявлена морська вимога, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Заявник вважає також TRADING LINE BV є фрахтувальником, посилаючись на те, що він отримав 22.11.2024 електронною поштою від TRADING LINE BV лист, яким TRADING LINE BV гарантував заявнику, що не пізніше 26.11.2024 перерахує 15000євро, а залишок 71700євро виплатить не пізніше 25.03.2025. Суд зауважує, що це не є доказом фрахтування.

Однак, до заяви ще додано лист TRADING LINE BV до капітана «Odessa» від 20.11.2024, в якому зазначено, що TRADING LINE BV перерахував кошти MARINE PRO SERVICE LLC за укладеним між ними договором, але MARINE PRO SERVICE LLC не виплатило кошти екіпажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Заявник посилається, що судно перебуває в порту Ізмаїл Одеської області і надав суду 27.11.2024 лист капітана порту від 25.11.2024 про те, що судно перебуває в порту.

Згідно з п.п. 4.1 та 4.2 Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 27.06.2013 № 430, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2013 року за № 1230/23762:

- капітан судна повинен сповістити капітана морського порту про запланований вихід судна з порту завчасно, але не пізніше ніж за б годин до запланованого часу виходу;

- вихід судна оформляється протягом 2-3 годин до виходу судна з порту після виконання необхідних процедур портовими властями та контролюючими органами, після завершення завантаження і закріплення вантажу.

Сума морської вимоги, що є збитками, завданими діями Боржників, як зазначає заявник, складається із заборгованості, що виникла внаслідок несплати суми за надані послуги агентування у період з квітня 2024 по вересень 2024, а саме:

Відповідно до Рахунку № 51/24 TS від 30.04.2024 - 34 800, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 65/24 TS від 31.05.2024 - 36 500, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 76/24 TS від 30.06.2024 - 33 980, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 88/24 TS від 31.07.2024 - 26 830, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 102/24 TS від 31.08.2024 - 31 615, 00 євро;

Відповідно до Рахунку № 112/24 TS від 30.09.2024 - 25 780,00 євро;

Таким чином, загальна сума морської вимоги, за розрахунком позивача, що виникла внаслідок несплати компанією TRADING LINE BV зазначених вище рахунків за надані послуги з укомплектування у період з квітня по вересень 2024 року, складає 189 505,00 євро.

Але суду не надано цих рахунків.

Заявник лише надав супровідні листи про надіслання якихось рахунків Тарасу Драгану у 2024 році по декільком суднам, в т.ч. і «Оdessа», яких не надано суду.

Натомість заявник посилається на те, що TRADING LINE BV є оператором інших суден. Так, ним надані рахунки за 2023 рік, які були виставлені ним за іншими судами SERVIA, ROXY, ORFEO, які були сплачені TRADING LINE BV за транзакцією 29.09.2023.

З матеріалів заяви вбачається, що договором від 11.12.2022 узгоджено, що за умови що TRADING LINE BV є диспонентним власником та/або оператором багатьох суден (судна) внутрішнього плавання (п. а), а MARINE PRO SERVICE LLC (Агент з найму) спеціалізується на підборі екіпажу суден внутрішнього та морського плавання, сторони погоджуються на наступні положення. Предмет договору (п. 1 ) агент з найму здійснює пошук та відбір українських моряків відповідно до заявок TRADING LINE BV, оплата членів екіпажу на номінованих суднах згідно з додатком до договору.

П. 2 -Агентська винагорода сплачується за кожного найнятого моряка в розмірі згідно з додатком. Розмір агентської винагороди визначається сторонами щомісяця виходячи з кількості найманих членів екіпажу та підтверджується підписанням акту наданих послуг.

Суду не надано таких актів наданих послуг.

Відповідно до додатку № 2 до договору, сторони узгодили організацію екіпажу 7 осіб для штовхача «Odessa» під прапором Нідерланди: 2 капітани денна ставка в кожного 250євро, штурман -80 євро, старший механік - 120 євро, 3 матроси 80 євро, харчування на добу в кожного 20 євро. Посадка 15-25.12.2022 вихід зі зміни 15-25.03.2023.

Отже, сторонами за договором від 11.12.2022, було узгоджено надання послуг в період 15-25.12.2022 15-25.03.2023, а морська вимога заявника базується на заборгованості за квітень -вересень 2024 року.

Заявник вважає, що доказом надання ним послуг є списки екіпажу судна від 10.05.2024, 08.07.2024, 29.07.2024, 21.10.2021, що суд сприймає критично, оскільки такі докази не передбачені як докази надання заявником послуг відповідно до укладеного договору.

Другим відповідачем заявник визначив INLAND ASSET MANAGEMENT B.V., який є власником судна «Odessa» ЕНІ 06003724, прапор Нідерланди, що підтверджується Союзним свідоцтвом №МА 4044 від 21.06.2001, яке дійсне до 10.02.2030.

В цьому свідоцтві зазначено, що на підставі цього свідоцтва судно може використовуватись для перевезення лише у тому випадку, якщо воно перебуває у стані, зазначеному у свідоцтві.

На сторінці 13а цього свідоцтва зазначено, що оператор TRADING Line Management SRL (а не TRADING LINE BV, якого заявник визначає як боржника за морською вимогою, а також якого називає оператором/фрахтувальником судна).

Таким чином, заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності морської вимоги.

Заявник зазначає, що ч. 3 ст. 139 ГПК України передбачає про необхідність зазначення розміру і суті морської вимоги, але не вимагає доказів. Заявник посилається на те, що докази будуть подані під час подання позову.

Але заявник взагалі не зазначає, який позов він має намір подати.

Крім того, суд також вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що відсутність у приписах ч. 3 ст. 139 ГПК України обов`язку надати до заяви про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна докази обґрунтування розміру морської вимоги, не звільняє заявника від обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази обґрунтованості визначеного заявником розміру морської вимоги оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність морської вимоги до боржника. Поряд з цим, за даних обставин, відсутність будь-якого обґрунтування є додатковим аргументом, який свідчить про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд доходить висновку про недоведеність заявником своїх вимог, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 30, 73, 74, 76, 77, 86, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального України, господарський суд

постановив:

1. Відмовити в задоволенні заяви MARINE PRO SERVICE LLC про арешт судна «Odessa» для забезпечення морської вимоги.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 28.11.2024 та може бути оскаржена протягом 10 днів до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова