ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024м. ДніпроСправа № 904/3630/24

За позовом Акціонерного товариства «Уктрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, )

до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, )

про стягнення 681 536,64 гривень

Суддя Дичко В.О.

Секретар судового засідання Жукова К.Д.

Представники:

від позивача: Вагнер Д.В., адвокат (довіреність № 1-3721 від 22.12.2023)

від відповідача: Білозерцев О.В., адвокат (довіреність № 157/1009 від 25.12.2023)

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення 681 536,64 грн, у тому числі компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за березень 2017 року в сумі 578 201,25 грн, інфляційних втрат у сумі 79 036,43 грн та 3% річних у сумі 24 298,96 гривень.

Витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач мав договірні правовідносини з постачання природного газу з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», яке не поставило договірних обсягів природного газу відповідачу, внаслідок чого останній у березні 2017 року здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи з ресурсу позивача обсягом 133,648 тис. куб. м без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.09.2024 о 10:30 год.

05 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 10.09.2024 оголошено перерву до 24.09.2024 об 11:00 год.

13 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

17 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив представника позивача.

19 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшли додаткові заперечення на відповідь на відзив представника позивача.

23 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні 24.09.2024 оголошено перерву до 08.10.2024 о 12:00 год.

04 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні 08.10.2024 оголошено перерву до 24.10.2024 об 11:30 год.

17 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача від 23.09.2024 та 04.10.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 904/3630/24 та призначено справу до розгляду по суті на 07.11.2024 об 11:00 год.

У судовому засіданні 07.11.2024 року заслухано вступні слова представників сторін та оголошено перерву до 21.11.2024 о 10:30 год.

У порядку ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.11.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини договірних правовідносин відповідача з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», постачання/відсутності постачання Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відповідачу природного газу в березні 2017 року та обсягів такого постачання, наявність чи відсутність номінацій на поставку природного газу Державному підприємству «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» в березні 2017 року, наявність чи відсутність підстав для стягнення компенсації вартості відібраного з газотранспортної системи природного газу без поданих номінацій, настання строку для сплати отриманих обсягів природного газу, наявність/відсутність прострочення оплат вартості відібраного з газотранспортної системи природного газу без поданих номінацій.

31 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі постачальник) та Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (далі споживач) укладено договір № 4859/1617-КП-4/ПТ постачання природного газу (а.с. 19-23, далі Договір), згідно з пунктом 1.2 якого природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) природний газ обсягом до 1 191 тис. куб. метрів (один мільйон сто дев`яносто одна тис. куб. метрів), у тому числі за березень 2017 р. 202 тис. куб. метрів.

Згідно з пунктом 2.6 Договору розподіл (транспортування) природного газу за цим Договором здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ«Укртрансгаз», з яким споживач уклав відповідний договір.

Згідно з пунктом 3.2 Договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 цього Договору, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації (підтверджений обсяг природного газу по договору) шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього Договору.

На підставі пункту 3.5 Договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим Договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

На підставі пункту 5.1 Договору ціна на природний газ визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного Договору. Споживач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Згідно з пунктом 5.2 Договору ціна за 1 000 куб. метрів природного газу за цим Договором з 01 жовтня 2016 року становить 5 916 грн, крім того, податок на додану вартість (20%) 1183,20гривень.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу з ПДВ 7 099,20 грн (сім тисяч дев`яносто дев`ять грн 20 коп.).

Відповідно до пункту 12.1 Договору Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 5/6 від 23.02.2017 (а.с. 26) викладено пункт 5.2 Договору в такій редакції:

«5.2. Ціна за 1 000 куб. м газу за цим Договором з 01 березня 2017 року становить 7866гривень, крім того, податок на додану вартість (20%) 1 573,20 грн.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу з ПДВ 9 439,20 грн (дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять грн 20 коп.).».

03 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі оператор) та Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (далі замовник) укладено договір № 22553/ДМ-16/13724 на транспортування природного газу (а.с. 118-121, далі Договір транспортування).

Згідно з пунктом 2.3 Договору транспортування послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності);

послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі транспортування);

послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

Відповідно до пункту 6.3 Договору транспортування надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі Кодекс ГТС). Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 17.1 Договору транспортування цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині надання послуг з транспортування природного газу з 01.10.2016 р. до 31.12.2016 року.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивачем установлено відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС, будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема, будь-яким постачальником) в обсязі 133,648 тис. куб. м у березні 2017року через мережі управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» на вході до газотранспортної системи для наступного транспортування природного газу відповідачу.

Указані обсяги відбору природного газу підтверджуються:

1) листом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» № 26-3598/1.2-17 від 19.04.2017 (а.с. 12) щодо повернення актів приймання-передачі природного газу за березень 2017року;

2) актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 (а.с. 13) на обсяг 133,648тис.куб.м, підписаний Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» і Запорізьким лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» та не підписаний Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»;

3) переліком споживачів, які отримували природний газ безпосередньо з магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» за березень 2017 року (а.с. 14);

4) реєстром реалізації природного газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам у березні 2017 року (а.с. 27-38) обсяг 133,648 тис. куб. м відсутній у реєстрі.

Акт приймання-передачі природного газу на зазначений обсяг підписано відповідачем та направлено для підписання до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», проте відповідно до листа Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» № 26-3598/1.2-17 від 19.04.2017 указаний акт повернуто відповідачу без підписання з посиланням на те, що відповідачу не підтверджені планові обсяги природного газу в номінації на березень 2017 року. Таким чином, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не здійснювала постачання природного газу відповідачу в зазначений період для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Отже, Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» мало договірні правовідносини з постачання природного газу з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», натомість постачальник не здійснив постачання 133,648 тис. куб. м природного газу відповідачу, внаслідок чого відповідач у березні 2017 року здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи з ресурсу позивача обсягом 133,648тис.куб.м без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газотранспортної системи, функції якого на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, серії АЕ № 194511 від 11.03.2013 (а.с. 49) у період з 28.02.2013 до 27.02.2018 виконувало Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», з іншими суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом ГТС, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» є споживачем юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Крім того, Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» є захищеним споживачем природного газу в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки є підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та приєднане до газотранспортної системи, а також виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідно до п.п. 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Згідно з п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

- номінація заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

- підтверджена номінація підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

- несанкціонованиий відбір природного газу відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу:

право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу;

послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій;

послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з п. 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування:

доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи;

замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації;

послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Згідно з п. 17 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС номінація/реномінація, що пройшли процес перевірки, отримують статус підтвердженої номінації.

Таким чином, укладення договору транспортування природного газу магістральними газопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору обсягів природного газу з газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України.

Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Кабінет Міністрів України згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» прийняв постанову від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)». Відповідно до пп. 4 п. 3 указаної постанови зобов`язано Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі Закон України № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно зі ст. 1 Закону України № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, постачальниками інших теплоносіїв, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ та інші енергоносії, використані для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

29 серпня 2021 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон України № 1639-IX), яким внесено зміни до Закону України № 1730-VIII, зокрема, його доповнено ст. 8, згідно з ч. 2 якої підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72місяців, починаючи з 01 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

На підставі абз. 2 п. 10 глави 3 розділу XII та п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а останній, як замовник послуг транспортування, є відповідальним за виникнення небалансу, в тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

З цих норм права вбачається, що обсяги газу, відібрані споживачами за відсутності по оператору газорозподільної системи підтверджених номінацій та внесені в алокацію останнього, оплачуються таким оператором газорозподільної системи на користь оператора газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу.

Однак, як зазначалося вище, 14.07.2021 законодавцем прийнято Закон України № 1639-IX, що спрямований на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу шляхом урегулювання заборгованості, зокрема, виробників теплової енергії, за природний газ, поставлений Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» в рамках спеціальних обов`язків та використаний для виробництва теплової енергії, а також неоплаченої вартості обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи підприємствами теплоенергетики впродовж 2015-2019 років без документального оформлення та отримання номінацій.

Аналіз приписів Закону України № 1730-VIII дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень ч. 2 ст. 8 цього Закону є:

1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно;

2) заборгованість складається з вартості обсягів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів;

3) період заборгованості відбір природного газу відбувся впродовж 01.12.2015 31.12.2019;

4) строк оплати настав з 01.10.2021 року.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22, а також у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в п. 124 постанови від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19 указав, що відібрання підприємствами обсягів природного газу з газотранспортної системи без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора газотранспортної системи та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з газотранспортної системи шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора газотранспортної системи, тобто в такому випадку відбувається надання оператором газотранспортної системи послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу газотранспортної системи). Разом з цим, витрати оператора газотранспортної системи на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами в порядку, передбаченому частиною 2 статті 8 Закону України № 1730-VIII.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України № 1730-VIII обсяги природного газу, зазначені в частині 2 цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

За таких обставин, ураховуючи правові висновки Верховного Суду, зроблені у справах №914/1940/22 та № 905/2044/19, Законом України № 1730-VIII не передбачено виключень у частині відібраних без номінацій обсягів природного газу. Усі обсяги природного газу, що використані без номінацій, підпадають під дію положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730-VIII.

Суд проаналізував долучений позивачем до матеріалів справи № 904/3630/24 реєстр реалізації природного газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам у березні 2017 року (а.с. 27-38) і встановив відсутність у даному переліку 133,648 тис. куб. м природного газу, відібраних Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» за договором № 4859/1617-КП-4/ПТ від 31.10.2016, тобто в березні 2017 року відповідачем відібраний природний газ без поданих номінацій в обсягах 133,648 тис. куб. м.

На підставі встановлених вище обставин суд дійшов висновку, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» не довело та не надало належних, допустимих та більш вірогідних доказів, ніж Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Аналізуючи всі наявні у справі докази, господарський суд установив, що в березні 2017 року Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» відібрало з газотранспортної системи 133,648 тис. куб. м природного газу без наявності для цього правових підстав. При цьому Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не замовляла послуги транспортування спірного газу у позивача, тобто в березні 2017 року в газотранспортній системі був відсутній виділений для відповідача природний газ у вказаних обсягах.

Оскільки постачальник не підтвердив виділення газу для Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», за наявності в газотранспортній системі природного газу, власником якого є Акціонерне товариство «Укртрансгаз», що підтверджено матеріалами справи, суд дійшов висновку, що відповідач відібрав природний газ із газотранспортної системи, власником якого був позивач.

Ураховуючи, що відібрання природного газу здійснено Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» без поданих номінацій, останнє зобов`язано відшкодувати власнику вартість такого природного газу.

Обґрунтованими є доводи Акціонерного товариства «Укртрансгаз», що не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартість, а також те, що жодна норма чинного законодавства України не надає право використовувати природний газ безоплатно.

Отже, обсяг відібраного відповідачем у березні 2017 року без номінацій природного газу становить 133,648 тис. куб. м. Загальна вартість зазначеного природного газу становить 1261530,20 грн з ПДВ (а.с. 8), яку розраховано за цінами для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Суд відзначає, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» контррозрахунку вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу не надало, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку не висловило.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Таким чином, вартість відібраних Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» в березні 2017 року без номінацій обсягів природного газу становить 1 261 530,20 грн з ПДВ згідно з неспростованим відповідачем розрахунком позивача, з яким погоджується господарський суд.

Як указано судом, усі обсяги природного газу, що використані без номінацій, підпадають під дію положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730-VIII.

Станом на 21.11.2024 оплата відібраних обсягів природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій, у разі відсутності підписаного акта приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, не здійснена на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз».

У силу приписів ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730-VIII зазначену заборгованість Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» мало погасити впродовж 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, тобто щомісяця відповідач, починаючи з 01.10.2021, мав погашати Акціонерному товариству «Укртрансгаз» по 17 521,25 грн (1 261 530,20 грн / 72 місяці).

Спірним періодом позивач визначив період з 01.10.2021 до 01.07.2024, тобто 33 календарних місяці. Отже, за період з 01.10.2021 до 01.07.2024 відповідач мав компенсувати позивачу за відібраний без номінацій у березні 2017 року природний газ 578 201,25 грн (17 521,25 грн X 33місяці).

Докази повної/часткової сплати зазначеної суми на користь позивача відповідач до справи не долучив.

Отже, позовна вимога про стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за березень 2017 року в сумі 578 201,25 грн визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував за період з 01.11.2021 до 25.07.2024 до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 79 036,43 грн та 3% відсотки річних у сумі 24 298,96 гривень.

Суд звертає увагу, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» контррозрахунків інфляційних втрат та 3% річних не надало, незгоди щодо арифметичної правильності цих розрахунків не висловило.

Оцінивши позиції сторін, суд зазначає, що відповідно до Закону України № 1730-VIII строк оплати заборгованості є таким, що настав 01.10.2021, а тому позивач правомірно визначив початок прострочення сплати заборгованості з 01.11.2021 року.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 79 036,43 грн та 3% річних у сумі 24 298,96 грн підлягають задоволенню в заявлених розмірах згідно з неспростованими відповідачем розрахунками позивача, з якими погоджується господарський суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що відповідач не сплатив вартість отриманого природного газу на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», з прийняттям законів України № 1639-IX та № 1730-VIII урегульовано питання компенсації відібраних обсягів природного газу без поданих постачальником номінацій за відсутності підписаних актів приймання-передачі з постачальником, а отримувачем указаної компенсації визначено позивача, суд відхиляє аргументи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог як такі, що не узгоджуються із законодавством, що регулює погашення спірної заборгованості.

Щодо інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського суду з прав людини», ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п. 23 рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00) зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A).

Судом досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Ураховуючи задоволення позовної заяви, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 8 178,44 гривень.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення 681 536,64 грн задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства «Уктрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) 681 536,64 грн (шістсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 64 копійки), у тому числі компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за березень 2017 року в сумі 578 201,25 грн (п`ятсот сімдесят вісім тисяч двісті одна гривня 25 копійок), інфляційні втрати в сумі 79 036,43 грн (сімдесят дев`ять тисяч тридцять шість гривень 43 копійки), 3% річних у сумі 24 298,96 грн (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 96 копійок), судовий збір у сумі 8 178,44 грн (вісім тисяч сто сімдесят вісім гривень 44 копійки).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29.11.2024.

Суддя В.О. Дичко