ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

28 листопада 2024 року м. ХарківСправа № 922/5243/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Ломакіній О. В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Шеченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків , Фізичної особи-підприємця Сорокіної (Олефір) Валерії Андріївни, м. Харків , Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
про скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна

за участю представниківучасників справи:

прокурора - Олена НОГІНА

відповідача (ХМР) - Майя ЗАМНІУС

відповідача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) - Майя ЗАМНІУС

відповідача ( ОСОБА_2 ) - не з`явився

відповідача (Нетікової О. В.) - Ярослав БЄЛИХ

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1. Харківської міської ради, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, 3. Фізичної особи-підприємця Сорокіної (Олефір) Валерії Андріївни, 4. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд:

-визнати незаконним та скасувати п. 51 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 № 283/16;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.04.2017 № 5469-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Олефір Валерією Андріївною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 665;

-витребувати у ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь Харківської міської територіальної громади нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-3, 5 загальною площею 37,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

-судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

07.02.2022 від Харківської міської ради до суду надійшла заява про залишення позову прокурора без розгляду.

17.02.2022 до суду від Управляння комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надійшла заява про залишення позову без розгляду.

11.02.2022 та 21.02.2022 від Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова до суду надійшли заперечення на заяву про залишення позову без розгляду.

18.10.2024 від Харківської міської ради до суду надійшло клопотання про визнання доказів такими, що одержані з порушенням закону (недопустимими), та не приймати подані позивачем (керівником Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова) у справі № 922/5243/21 докази, а саме копії документів з приватизаційної справи стосовно приватизації (викупу) нежитлових приміщень нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-3, 5 загальною площею 37,5 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, пров. Балакірєва, 3-В, літ. "А-1" (додаток 1 до позовної заяви "матеріали щодо приватизації комунального майна на 54 арк.").

30.10.2024 до суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання відповідача про визнання доказів недопустимими, які, на думку відповідача, одержані з порушенням закону.

28.11.2024 у підготовчому засіданні представник відповідача Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради підтримав подані заяви про залишення позову без розгляду, визнання доказів такими, що одержані з порушенням закону (недопустимими) та просив суд їх задовольнити.

Прокурор у підготовчому засіданні проти задоволення заяв про залишення позову без розгляду, про визнання доказів недопустимими, які, на думку відповідача, одержані з порушенням закону, - заперечував та просив суд залишити їх без задоволення.

Заявляючи клопотання про залишення позову без розгляду Харківська міська рада та Управляння комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вказують, що заявлена прокурором позовна вимога до фізичної особи ОСОБА_1 , яка не є підприємцем та не використовує його в підприємницькій діяльності є такою, що подана з порушенням суб`єктної юрисдикції та не підлягає розгляду господарськими судами, тобто має місце порушення правил об`єднання позовних вимог.

Згідно з вищенаведеним, Харківська міська рада та Управляння комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вважають, що позовна заява керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова підлягає залишенню без розгляду.

Пунктом 8 ч.1 ст. 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ГПК України, справи у спорах щодо приватизації майна відносяться до юрисдикції господарських судів, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

У вказаному пункті відсутня вказівка на суб`єктний склад сторін.

Пункт 2 є окремим пунктом частини 1 статті, незалежним від п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України та передбачає розгляд господарськими судами спорів, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи, у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо приватизації майна, крім справ про приватизацію державного житлового фонду.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зокрема зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: - участь у спорі суб`єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦКУ, ГКУ, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відтак, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. Зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Тож, при визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру та змісту спірних правовідносин, у межах яких і за захистом яких звернувся прокурор.

Як убачається з позовної заяви, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом до відповідачів у межах правовідносин щодо відчуження комунального майна, стверджуючи про незаконність такого відчуження, як проведеного поза межами та всупереч нормативно передбаченої для відчуження такого майна процедури приватизації.

Спосіб, який обрав прокурор для захисту порушених прав, не змінює правової природи спору, який виник щодо порушення умов та процедури приватизації спірного майна. Адже в позовній заяві позивач посилається саме на неможливість продажу приміщення без проведення аукціону чи конкурсу, як на підставу поданого позову для обґрунтування змісту стверджуваного позивачем порушення та забезпечення належного відновлення порушеного права.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Відповідна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 903/456/18 у правовідносинах, які є подібними, адже також виникли у спорі щодо правомірності відчуження органом місцевого самоврядування комунального майна поза межами приватизаційної процедури.

Аналогічної правової позиції Велика Палата Верховного Суду дотримується і в постанові від 12 травня 2020 року у справі № 925/308/18.

Такого ж висновку щодо розмежування підсудності дійшов Верховний Суд України у постанові № 21-847а15 від 07.07.2015 у справі з питань приватизації за позовом фізичної особи ОСОБА_3 до Львівської міської ради, а також Велика Палата Верховного суду у постанові № 125/703/16-ц від 21.02.2018 за позовом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції до Барської міської ради Вінницької області, товарної біржі "Подільський контракт" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу нежитлових приміщень у частині лоту №6 та визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Згідно статті 47 ГПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Частиною 1 статті 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 905/2043/18 вказано, що під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому, об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як було вже зазначено вище, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

У цьому висновку Суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду, неодноразово викладеної в постановах від 24.04.2023 у cправі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у cправі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22 та в інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.

З огляду на вищевказане, якщо у справі вимоги можуть бути об`єднані в одній позовній заяві і таке об`єднання не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин, то вказане є доцільним.

Подібні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.

Таким чином, для належного об`єднання позовних вимог останні повинні бути: 1) взаємопов`язаними та/або похідними; 2) їх сумісний розглядає можливість досягти процесуальної економії та ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права.

Так, господарський суд дійшов висновку, що заява про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України є недоведеною, такою, що спростовується аргументами прокурора, тому такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про визнання доказів такими, що одержані з порушенням закону (недопустимими) суд зауважує, що частиною 1 статті 210 ГПК України унормовано, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Тобто, дослідження доказів відбувається на стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні, а не на стадії підготовчого провадження у справі. Відтак, клопотання відповідача є передчасним та буде розглянуто під час стадії розгляду справи по суті, а саме під час дослідження доказів по справі.

Відповідно до частини другої статті 183 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Оскільки 28 листопада 2024 року (вх.№30035) до суду надійшло клопотання представника відповідача (Нетікової О. В.) - Ярослава Бєлих про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, тобто в день підготовчого засідання 28.11.2024 року, з яким учасники справи не були ознайомлені, суд приходить до висновку, що таке клопотання не може бути вирішено в даному судовому засіданні, та є необхідність надати сторонам можливість для ознайомлення з вищевказаним клопотанням представника відповідача Ярослава Бєлих, а також скористатися правами всім учасникам справи, які надані Господарським процесуальним кодексом щодо надання своєї правової позиції з приводу заявленого клопотання, зокрема, права на ознайомлення з клопотанням та написання письмових заперечень проти нього прокурором.

Відтак, питання щодо закриття підготовчого провадження не може бути розглянуто в даному підготовчому засіданні, тому є законні підстави для відкладення підготовчого провадження на іншу дату згідно п.3 ч.2 ст.183 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 173, 185, 234, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Харківської міської ради від 07.02.2022 року (вх.№2740) (а.с. № 151-152 том 1) та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 17.02.2022 року (вх. №3836) (а.с. № 220-221 том 1) про залишення позову без розгляду - відмовити.

Клопотання Харківської міської ради про визнання доказів такими, що одержані позивачем з порушенням закону (недопустимими) буде вирішено судом під час розгляду справи по суті та безпосереднього дослідження доказів у справі.

Відкласти підготовче засідання на "26" грудня 2024 о 13:00 годині.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 113.

Звернути увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала підписана "02" грудня 2024 р.

Суддя Л.В. Шарко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.