ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Харків Справа № 913/395/23
Провадження №1/913/395/23
За позовом заступника керівника Луганської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивачів:
Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Сіверськодонецьк Луганської області
Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Харків,
до відповідача Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Сіверськодонецьк Луганської області
співвідповідача фізичної особи ОСОБА_1 , м. Сіверськодонецьк Луганської області
про визнання недійсними рішення тендерного комітету та договору про закупівлю, застосування наслідків недійсності правочину
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання Макаров А.Д.
За участю прокурора ОСОБА_2 .
- визнання недійсним договору про закупівлю № 229 від 19.04.2021, укладеного між відповідачами;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області 3 158 473,93 грн., а з Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області одержані ним за рішенням суду 3 158 473,93 грн. стягнути в дохід держави в особі позивача 1 (згідно уточнення прокурора у поясненнях від 18.11.2024).
У відповідності до постанови Верховної Ради України від 19.09.2024 № 3984-ІХ Про перейменування окремих населених пунктів та районів, яка набрала чинності 26.09.2024, вирішено перейменувати у Луганській області місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району на місто Сіверськодонецьк, тому при написанні рішення суд враховує ці зміни.
Юрисдикцію цієї справи за участю фізичної особи ОСОБА_1 суд визначив на підставі ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 про те, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Згідно відповіді від 14.12.2023 № 365846 на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, який зроблений судом, за відповідними параметрами особу ОСОБА_1 не знайдено (арк. 247, т. 1).
Ухвалою від 23.01.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив дату розгляду справи по суті.
Проте, у ході підготовки до такого розгляду за даними Єдиного державного реєстру судових рішень суду стало відомо, що 18.01.2024 Великою Палатою Верховного Суду винесено ухвалу (оприлюднену 23.01.2024) про прийняття до розгляду справи № 580/4531/23 за позовом про визнання недійсним оспорюваного правочину, де підлягали встановленню не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною й достатньою підставою для відмови у позові.
02.02.2024 суд зупинив провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 580/4531/23 та повернувся на стадію підготовчого провадження.
У подальшому, після закінчення касаційного розгляду справи № 580/4531/23 з`ясувалось, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2023 у справі № 918/1043/21 вказану справу разом із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.04.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. На думку колегії суддів КГС ВС, у цій справі існувала виключна правова проблема, пов`язана із застосуванням ст. 216 і ч. 3 ст. 228 ЦК України, які містять різні наслідки недійсності договору, тому ухвалою від 08.04.2024 провадження у справі № 913/395/23 суд поновив та зупинив до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду вказаної справи.
30.09.2024 провадження у справі було поновлено, оскільки 23.09.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/1043/21.
Ухвалою від 08.11.2023 суд підтвердив підстави представництва заступником керівника Луганської обласної прокуратури інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України у цій справі.
Таким чином, у справі має місце звернення до суду Луганської обласної прокуратури в інтересах держави, а правове регулювання участі прокурора у розгляді справ у господарському суді здійснюється ст. 53 ГПК України, згідно з якою прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.
При цьому прокурор для представництва інтересів держави в господарському суді повинен обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Також ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Підставою позову прокурор визначив порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, порушення інтересів держави у бюджетній сфері та необхідністю їх комплексного захисту.
Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у торгах подані тендерні пропозиції від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 .
Рішенням тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформленим протоколом № 65 від 24.03.2021, ФОП ОСОБА_4 визнаний переможцем і вирішено акцептувати пропозицію.
Проте, 07.04.2021 замовник прийняв рішення згідно протоколу № 76 Щодо прийняття рішення уповноваженою особою Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про відхилення тендерної пропозиції учасника через невідповідність ст. 17 Закону України Про державні закупівлі та наступною розглянув пропозицію ФОП ОСОБА_1 .
Так, рішенням тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформленим протоколом № 77 від 07.04.2021, визнано переможцем ФОП ОСОБА_1 та укладено договір про закупівлю № 229 від 19.04.2021 між Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та ФОП ОСОБА_1 як виконавцем, який був зобов`язаний у 2021 році надати замовнику товар: ДК 021:2015:15110000-2: М`ясо (курятина) для потреб загальноосвітніх шкіл на 2021 рік.
В електронній системі закупівель Рrozorro опубліковано звіт про виконання вищезазначеного договору, відповідно до якого замовником сплачено 3 158 473,93 грн..
Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області у листі від 06.09.2023 № 778 зазначило, що фінансування договору № 229 від 19.04.2021 в межах кошторисних призначень на час укладання договору здійснювалось за рахунок коштів місцевого бюджету.
Згідно інформації, наданої Управлінням Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.09.2023 № 01-18-10/1181, за вказаним договором замовником сплачено 3158 473,93 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, розміщеними на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів spending.gov.ua, перелік яких наведений у позовній заяві.
Рішенням Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 № 221-р, рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.10.2021 № 70/123-р/к у справі № 6/01-207- 21 залишено без змін.
Як зазначає прокурор, вказаний договір укладено за підсумками тендеру, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників.
З посиланням на ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України, ч. 6 ст. 33, ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі прокурор просить суд визнати недійсним рішення тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформлене протоколом № 77 від 07.04.2021; визнати недійсним договір про закупівлю № 229 від 19.04.2021, укладений між відповідачами, та застосувати наслідки недійсності правочину.
Як органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, прокурор визначив Сєвєродонецьку міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, яка приймає участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язана забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі та Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно із ст. 143 Конституції України місцеві органи самоврядування затверджують програми соціально-економічного розвитку і контролюють їх виконання, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.
Відповідно до п. п. 15, 22, ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень; затвердження програм соціально-економічного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Указом Президента України № 297/2020 від 28.07.2020 утворено Військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області та з цього часу повноваження Сєвєродонецької міської ради Луганської області припинились.
Крім того, п. 2 Указу Президента України № 62/2021 від 19.02.2021 Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області реорганізовано військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.
Відповідно до розпорядження керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 39 від 11.03.2021 Про реорганізацію військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області юридична особа - військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області, припинилася та реорганізована шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Майно, права та обов`язки юридичної особи, що припинилася військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, перейшли до правонаступника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.
Зазначене свідчить про правонаступництво Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області прав, належних військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.
На виконання Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області № 181/2023 від 24.03.2023 постановлено утворити на базі військово-цивільних адміністрацій населених пунктів Луганської області військові адміністрації населених пунктів та, зокрема, Сєвєродонецьку міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.
Розпорядженням керівника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 11.04.2023 № 1ВА з 12.04.2023 розпочато здійснення Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією своїх повноважень, визначених чинним законодавством.
Крім того, п. 2 вказаного розпорядження визначено, що повноваження Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації припиняються з дня початку здійснення Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією своїх повноважень.
Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області на даний час є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах, яку Луганська обласна прокуратура повідомила листом від 28.08.2023 № 24-890вих-23 про існування порушення інтересів держави через укладення договору про закупівлю № 229 від 19.04.2021 за наслідками тендеру, результати якого спотворені антиконкурентними узгодженими діями його учасників, і про наявність підстав для визнання його недійсним як такого, що суперечить інтересам держави з умислу ФОП ОСОБА_1 . Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.
Так, вказаний лист прокуратури розглянуто лише Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, яке у відповіді від 06.09.2023 № 778 повідомило про правонаступництво щодо Відділу освіти, що відповідний договір станом на тепер виконаний, строки його дії сплили, претензії з приводу його неналежного виконання/невиконання за період його дії у Управління відсутні. Вказане свідчить про припинення існування предмета спору між сторонами договору № 229 від 19.04.2021.
Водночас, відповідь на зазначений лист від Сєвєродонецької міської військової адміністрації до прокуратури не надходила.
Отже, суд зробив висновок, що з боку органу, уповноваженого державою на захист її інтересів - Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, допущено бездіяльність не пред`явлено до суду відповідний позов.
Згідно з п. 1 Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, затв. наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23, Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органам.
У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Луганській, Полтавській, Сумській областях.
Основним завданням офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Луганської, Полтавської, Сумської, Харківської областей (п. 3 Положення). Згідно з п. 4 Положення офіс відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, дотриманням законодавства про закупівлі.
Офіс вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Також офіс має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (п.п. 18 п. 6 Положення).
Таким чином, Північно-східний офіс Держаудитслужби також наділений повноваженнями звертатися до суду на захист інтересів держави в спірних правовідносинах.
Так, Луганська обласна прокуратура листом від 28.08.2023 № 24-888вих-23 звернулась до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України про існування порушення інтересів держави через укладення оспорюваного договору про закупівлю № 229 від 19.04.2021.
Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області в листі від 10.08.2023 № 201231-17/843-2023 повідомило, що Північним офісом Держаудитслужби проведено моніторинг процедури закупівлі UA-2021-02-09-001448-a, за результатами якого встановлено порушення, що відображені у висновку про результати моніторингу процедури закупівлі, який оприлюднене в електронній системі закупівель відповідно до законодавства. Водночас, у листі зазначено, що підстави для звернення до суду з позовною заявою у Управління відсутні.
Отже, органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах - Північно-східним офісом Держаудитслужби, допущено нездійснення необхідного захисту не пред`явлено до суду відповідний позов.
Луганська обласна прокуратура листами від 20.09.2023 № 24-1032вих-23 та від 03.11.2023 № 24-1455вих-23 повідомила Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України та Сєвєродонецьку міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Вказані обставини стали підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру, що підтвердив суд в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (ідент. код 44083662) та Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України (ідент. код 40478572) набули статусу позивачів.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, - з 05 годин 30 хвилин 10 листопада 2024 року на 90 діб, до 07.02.2025.
Згідно відповіді № 365846 від 14.12.2023 на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, який зроблений судом, за відповідними параметрами особу ОСОБА_1 не встановлено.
Судом враховується, що адреса реєстрації співвідповідача ОСОБА_1 згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за Безкоштовним запитом: АДРЕСА_1 .
Так, у відповідності до ст. 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (у редакції Закону від 21.04.2022 № 2217-IХ) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
У відповідності до наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затверджений Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані РФ.
Оскільки АТ "Укрпошта" не здійснює пересилання поштових відправлень до м. Сіверськодонецьк Луганської області, тому суд з метою належного повідомлення співвідповідача про розгляд справи надіслав на його електронну адресу відповідні ухвали суду, що підтверджується документально.
Відповідні повідомлення суд розмістив на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в Інтернеті (www.court.gov.ua/sudy/).
Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, суд встановив, що спір між сторонами виник з наступних причин.
Очікувана вартість предмета закупівлі становила 3 640 000, 00 гривень.
Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у торгах подані тендерні пропозиції від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 .
Тендерна пропозиція ФОП ОСОБА_4 становила 3 636 500, 00 грн і упродовж аукціону не змінювалась.
Первинна та остаточна тендерна пропозиція ФОП ОСОБА_1 становила 3 638 600,00 грн з ПДВ.
Найбільш економічно вигідною виявилася тендерна пропозиція ФОП ОСОБА_4 , електронною системою закупівель вона розкрита першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій.
Рішенням тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області, оформленим протоколом від 07.04.2021, ФОП ОСОБА_4 визнано переможцем і вирішено акцептувати пропозицію.
В подальшому протоколом № 76, керуючись абз. 2 ч. 1 п. 3 ст. 31 Закону України Про державні закупівлі замовником прийнято рішення про відхилення тендерної пропозиції учасника через невідповідність вимогам з тих підстав, що учасник процедури закупівлі ФОП ОСОБА_4 не завантажив відповідні документи в електронну систему закупівель після визначення його переможцем всупереч п. 6 ст. 17 Закону України Про державні закупівлі.
Наступною розглянуто пропозицію ФОП ОСОБА_1 та рішенням тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово - цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформленим протоколом № 77 від 07.04.2021, ФОП ОСОБА_1 визнано переможцем закупівлі і прийнято рішення про намір укласти з ним договір про закупівлю.
Між Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем укладено договір про закупівлю № 229 від 19.04.2021, за яким виконавець зобов`язався у 2021 році надати замовнику товар: ДК 021:2015:15110000-2: М`ясо (курятина) для потреб загальноосвітніх шкіл на 2021 рік.
Згідно з п.п. 3.1 договору ціна договору становить 3 638 600 грн без ПДВ.
Пунктом 3.2 договору встановлено, що ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін в залежності від виділених асигнувань та потреб покупця.
Крім цього, в електронній системі закупівель опубліковано зміни до договору, внесені шляхом укладення додаткових угод №№ 1, 2, 3.
Таким чином, Розділ III п. 3.1. договору № 229 від 19.04.2021 викладено в наступній редакції: 3.1. Ціна Договору становить 3 638 599, 95 грн (один мільйон шістсот тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 95 коп), без ПДВ в т.ч.: загальний реєстраційний рахунок - 1 819 299, 95 грн, без ПДВ; спеціальний реєстраційний рахунок - 1 819 300, 00 грн, без ПДВ.
Додатковою угодою № 3 від 23.12.2021 до договору № 299 від 19.04.2021 сторони досягли згоди щодо зменшення суми договору на 480 126, 02 грн без ПДВ в т.ч.: спеціальний реєстраційний рахунок 480 126, 02 грн без ПДВ у зв`язку із закінченням терміну дії договору, тим, що кошти на закупівлю товару використані не в повному обсязі.
В електронній системі закупівель Prozorro опубліковано звіт про виконання договору, відповідно до якого замовником сплачено 3 158 473,93 грн.
Листом від 06.09.2023 № 778 Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повідомлено, що фінансування договору № 229 від 19.04.2021 в межах кошторисних призначень на час укладання договору здійснювалось за рахунок коштів місцевого бюджету.
Згідно інформації, наданої Управлінням Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.09.2023 № 01-18-10/1181, за вказаним договором замовником сплачено 3 158 473,93 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, розміщеними на Єдиному вебпорталі використання публічних коштів.
У подальшому, рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.10.2021 № 70/123-р/к у справі № 6/01-207-21 визнано, що ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у процедурі закупівлі з використанням електронної системи закупівель Рrozorro, проведених Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на закупівлю UA-2021-02-09-001448-a.
Рішення обгрунтоване встановленням наявності наступних фактів при поданні тендерних пропозицій ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 : відсутність конкурентної боротьби під час аукціонів та незмінність цінових пропозицій; не завантаження документів в електронну систему закупівель після визначення останніх переможцями; використання одних і тих самих точок доступу до мережі Інтернет; одна уповноважена особа в банку; схожість в оформленні документів у тендерних пропозиціях; наявність телефонних розмов між ними; один постачальник продукції, що є предметом закупівлі у торгах; однакові метадані файлів, які вказані особи завантажили для участі в торгах.
Так, Адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку, що, узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених торгів UA-2021-02-09-001448-a, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективних для нього результатів, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України Про захист економічної конкуренції.
Рішенням Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 № 221-р рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.10.2021 № 70/123-р/к у справі № 6/01-207- 21 залишено без змін.
Прокурор зазначає, що в силу положень ст. 202 ЦК України рішення тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформлене протоколом його засідання від 07.04.2021 № 77, яким ФОП ОСОБА_1 вирішено визнати переможцем, акцептувати його пропозицію та укласти з ним угоду, є правочином, вчиненим Управлінням та спрямовані на набуття у нього та вказаного ФОП цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору про закупівлю № 229 від 19.04.2021.
З посиланням на ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України, ч. 6 ст. 33, ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі прокурор просить суд визнати недійсним рішення тендерного комітету Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформлене протоколом № 77 від 07.04.2021; визнати недійсним договір про закупівлю № 229 від 19.04.2021, який укладений за підсумками тендеру, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, а також застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління освіти 3 158 473,93 грн., а з останнього ці кошти стягнути в дохід держави в особі Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (згідно уточнення прокурора за листом від 18.11.2024).
У відзиві на позовну заяву від 15.11.2023 № 1006 відповідач Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області проти позову заперечує з посиланням на те, що про факт вчинення учасниками процедури закупівлі - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 антиконкурентних узгоджених дій, відповідачу стало відомо із запита Луганської обласної прокуратури від 28.08.2023 року за № 24-890вих-23. З відповідного запиту також стало відомо про рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення АМКУ від 26.10.2021 № 70/123-р/к у справі № 6/01-207-21. Відповідач вважає, що провадження у справі № 913/395/23 має бути закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору та зазначає, що договір № 229 від 19.04.2021 станом на цей час є виконаним, строки його дії сплили, претензії з приводу його неналежного виконання або невиконання за період його дії у відповідача відсутні.
У відповіді на відзив від 22.11.2023 прокурор доводи відповідача вважає необґрунтованими та посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, де зазначено, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову (п. 55 постанови).
У запереченнях від 24.11.2023 № 1045 відповідач зазначає, що посилання прокурора на постанову у справі № 905/1227/17 (спір про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна) не може бути прийняте, оскільки справи не є подібними з огляду на суть відповідних правовідносин.
01.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.
Співвідповідач відзив на позовну заяву не надав, позов не оспорив.
Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та його неповне задоволення з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Також зверталась увага, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 80, 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункти 8.16, 8.17) і № 922/1830/19 (підпункти 7.1, 7.2)).
Виходячи з вказаного вище та статусу Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області та Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України як позивачів у справі, суд констатує, що у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі товару за договором № 229 від 19.04.2021 позивач 1 захищає інтереси територіальної громади в частині раціонального використання бюджетних коштів (ст. 143 Конституції України, ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в України, ст. 4 Закону України Про правовий режим воєнного стану). Позивач 2 реалізує повноваження органу державного фінансового контролю щодо порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів та звернення до суду за стягненням в дохід держави коштів, отриманих за незаконними договорами (ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").
Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей 19 та 131-1 Конституції України, а також статті 216 ЦК України, при розгляді подібної справи № 918/1043/21, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що визначати, в чому полягає чи може полягати порушення інтересів держави та оспорювати на цій підставі правочин у суді може тільки суб`єкт, наділений у спірних правовідносинах владними повноваженнями (незалежно від наявності статусу юридичної особи), або прокурор, який у встановленому порядку, виконуючи субсидіарну роль, може представляти державу в судовому провадженні замість відповідного компетентного суб`єкта, який усупереч вимогам закону не здійснює захист інтересів держави або робить це неналежно.
Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього ж Кодексу.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України суд при виборі і застосуванні норми права має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Таким чином, само по собі визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця відкритих торгів, яке вже було реалізоване та вичерпало свою дію виконанням, не призведе до захисту інтересів держави, а тому є неефективним способом захисту порушеного права.
З огляду на викладене, в цій частині суд визнає позовні вимоги необґрунтованими через невірно обраний прокурором спосіб захисту.
Далі судом досліджується вимога про визнання недійсним договору про закупівлю № 229 від 19.04.2021, який укладений відповідачами за підсумками тендеру, результати якого, як зазначає прокурор, спотворені антиконкурентними узгодженими діями його учасників, з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції Закону від 19.09.2019 № 114-ІХ договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
З аналізу правової природи відкритих торгів як способу забезпечення потреб замовника шляхом закупівлі товарів, робіт та послуг, оформлення за їх результатом договору про закупівлю є правочином, який може бути визнаний недійсним у судовому порядку з підстав недодержання при його вчиненні вимог, передбачених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. При цьому підставою визнання такого договору недійсним є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів, визначених, зокрема, вказаним вище Законом та наслідком проведення яких фактично є дії сторін щодо укладання договору.
Судом встановлено, що 19.04.2021 між Управлінням освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 229 з додатковими угодами №№ 1-2, за умовами яких продавець зобов`язався у 2021 році поставити покупцю товар: ДК 021:2015:15110000-2: М`ясо (курятина) для потреб загальноосвітніх шкіл на 2021 рік.
В додатках до договору №№1-2 належним чином відображено найменування товару, його технічні характеристики, ціни за одиницю, вартість тощо.
У відповідності до п.3.1 (в редакції додаткової угоди № 2) ціна договору становила 3638599,95 грн 00 коп. без ПДВ.
В електронній системі закупівель Рrozorro опубліковано звіт про виконання вищезазначеного договору, відповідно до якого замовником сплачено 3158473,93 грн.
Оплата товару замовником мала здійснюватися протягом 15 банківських днів з моменту передачі товару (п. 4.1).
У п. 5.1 договору сторони визначили строк (термін) поставки товару 2 рази на тиждень, а в п.5.2 - місце поставки товару: відповідні навчальні заклади у м. Сєвєродонецьк Луганської області.
Згідно з п. 12.1 договір набирає чинності з 19.04.2021 та діє до 31.12.2021.
Згідно з положеннями ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину в порядку, передбаченому процесуальним законом.
При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.
Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Статтею 236 ЦК України передбачено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п.п. 5.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).
Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи ст. 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).
Відповідно до змісту рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановлено, що у закупівлі UA-2021-02-09-001448-а ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 вчинили протиправні дії, які полягали в наступному: синхронність дій відповідачів у часі, відсутність конкурентної боротьби під час аукціонів та незмінність цінових пропозицій в торгах, зокрема № 4, не завантаження документів відповідачами в електронну систему закупівель після визначення останніх переможцями, використання одних і тих самих точок доступу до Інтернету, одна уповноважена особа в банку, схожість в оформленні документів у тендерних пропозиціях, наявність телефонних розмов між відповідачами, однакові метадані файлів, які відповідачі завантажили для участі в торгах.
Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у листі від 22.12.2023 № 70-02/1671е повідомило, що рішення Адміністративної колегії у судовому порядку не оскаржувалось (арк. справи 22, т. 2), а рішенням Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 № 221-р це рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.10.2021 № 70/123-р/к у справі № 6/01-207- 21 залишено без змін.
Принцип добросовісної конкуренції учасників закупівлі, закріплений у ст. 3 Закону № 922-VIII, полягає у тому, що змагальність учасників конкурентних процедур закупівель ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами.
У випадку коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а отже, усувається конкуренція між ними.
Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує того результату, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибору переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.
Антиконкурентні узгоджені дії в силу закону характеризується антиконкурентною домовленістю між кількома (щонайменше двома) суб`єктами господарювання щодо їхньої поведінки на торгах. Метою антиконкурентних узгоджених дій на торгах, як правило, є підвищення ціни закупівлі вище конкурентного рівня, що зазвичай близька, дорівнює чи перевищує очікувану вартість.
Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст ст. 1, 5, 6 Закону № 2210-III змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
Таким чином, порушення учасником процедури закупівлі ФОП ОСОБА_1 законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного тендеру, не сумісне із основними засадами цивільного законодавства, оскільки воно є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить і до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.
Унаслідок цього, замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки.
Вказані дії відповідача, які свідчать про наявність умислу, спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі.
Аналізуючи положення ст. 6 Закону № 2210-III, Верховний Суд зазначив, що при кваліфікації дій суб`єктів господарювання за п. 4 ч. 2 цієї статті - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору.
Отже, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій та дій в процесі здійснення державних закупівель усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а значить спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.
При розгляді подібних справ №№ 922/2645/20, 922/3320/20, 914/1507/23 Верховний Суд зауважив, що за змістом приписів ст. 6 Закону № 2210-III для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим з`ясування наслідків у формі завдання збитків для його конкурентів чи споживачів або інше реальне порушення їх прав чи інтересів, оскільки достатнім є встановлення самого факту вчинення дій (зокрема, в антимонопольній справі), які визначено як антиконкурентні узгоджені дії, та можливість настання таких наслідків.
Закон не визначає прямо підстави для недійсності результатів закупівлі (торгів, аукціону). Разом з тим такі підстави можуть бути встановлені спеціальним законодавством. До договорів, укладених за результатами закупівлі, застосовуються загальні правила з урахуванням особливостей, що встановлюються відповідними актами законодавства.
Узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Отже, Адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановила, що поведінка ФОП ОСОБА_1 є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
За таких обставин договір від 19.04.2021 № 229, укладений між Управлінням освіти Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Луганської області та ФОП ОСОБА_1 , є таким, що завідомо суперечать інтересам держави та суспільства за наявності на те умислу однієї сторони ФОП ОСОБА_1 , а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Звертаючись до суду з позовом з вимогою про визнання недійсним договору про закупівлю, прокурор заявив вимогу про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін в разі виконання правочину обома сторонами в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 зазначила, що за змістом ст. 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. У ст. 216 ЦК України сформульовані загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів, які застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, що, власне, і вказано у ч. 3 цієї статті Кодексу.
Відступаючи від власних висновків, викладених у п. 72, 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/1043/21, враховуючи буквальне тлумачення змісту ст. 216 ЦК України, вказала, що позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Водночас ч. 3 ст. 228 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін, зокрема:
1) при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;
2) при наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (саме на цей випадок посилався прокурор у позові, заявляючи вимогу про стягнення бюджетних коштів шляхом запропонованої ним конструкції).
Враховуючи наведене вище обґрунтування наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України, грошові кошти у розмірі 3 158 473,93 грн, сплачені відповідачем (замовником) на виконання недійсного за рішенням суду договору № 229 від 19.04.2021, підлягають поверненню співвідповідачем відповідачу, а останнім на користь держави в особі позивача 1 (згідно наданого прокурором уточнення в поясненнях від 18.11.2024).
В частині позовних вимог про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця відкритих торгів слід відмовити з підстав, вказаних вище.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати недійсним договір № 229 від 19.04.2021, укладений між Управлінням освіти Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Луганської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 про закупівлю товару за бюджетні кошти.
4. В частині позовних вимог про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця відкритих торгів в і д м о в и т и.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 25.11.2024.
Суддя Наталія ЗЮБАНОВА