ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024м. ХарківСправа № 922/3016/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Київ
до фізичної особи-підприємця Худакормова Юрія Юрійовича, м. Харків (перший відповідач), фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків (другий відповідач)
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників учасників справи:

позивача - Левицька А.В.

першого відповідача - не з`явився

другого відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Худакормова Юрія Юрійовича (перший відповідач) та фізичної особи ОСОБА_1 (другий відповідач), в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Худакормова Юрія Юрійовича за кредитним договором № -КД-2 від 07.08.2020, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 819 000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 237 132,85 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: офіс-нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа (кв.м): 1146,5; опис предмета іпотеки: нежитлові приміщення першого поверху №60, 5-го поверху 163-169, 169-а, 169-б, 170, 170-а, 170-б, 170-в, 170-г, 170-д, 170-ж, 170-з, 171-173, 173-б, 175, 175-а, 176-179 у нежитловій будівлі літ. "П-5", загальною площею 1146,5 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 шляхом реалізації через електронний аукціон. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 29.08.2024 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 19.11.2024 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідачі правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили. Про місце, дату та час проведення судових засідань відповідачі повідомлялися належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 121 ГПК України.

Втім, ухвали суду повернуті без вручення адресатам з відміткою АТ "Укрпошта" - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Харківської області у справі №922/3016/24 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/3016/24 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідачі своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направили, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надали, заяв та клопотань від них не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідачів за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

07.08.2020 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - позивач, банк) та Фізичною особою-підприємцем Худакормовим Юрієм Юрійовичем (далі - перший відповідач) було укладено кредитний договір №-КД-2 (далі - договір).

Відповідно до умов договору першому відповідачу було надано кредит у розмірі 1 184 195,00 грн, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 1 170 000,00 грн на поповнення обігових коштів; у розмірі 14 195 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.5, 2.2.12 договору (п. А.2. договору) із терміном повернення - 06.08.2025 (пп. АЗ., 1.2, 2.2.3. договору).

Відповідно до пункту А.6. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,5% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом А.6.1 кредитного договору погоджено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 20,5 річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13 договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13 договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в пункті А.6. договору. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в пункті А.6. договору та дати початку її нарахування.

Згідно з пунктом А.7 кредитного договору у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Умовами пункту А.8 кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, починаючи з дати підписання цього договору, відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачене п.7.3 цього договору.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику у вигляді згідно з п. А.1. договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2. договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2. договору, в терміни на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені договором терміни.

Підпунктом 2.2.6. пункту 2 кредитного договору передбачено, що позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з рахунків, для виконання зобов`язання з погашення кредиту, а також процентів за його користування, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п. 2.2.15, 5.6. договору, у межах сум, що підлягають сплаті банку за договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових сум здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер реквізити "Призначення платежу" якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. договору.

Пунктом 6.1. договору визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.

11.08.2020 на поточний рахунок першого відповідача банком було перераховано кредитні кошти у розмірі 1 170 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку 3508.

08.07.2022 між позивачем та першим відповідачем було укладено Договір про внесення змін до кредитного договору № -КД-2 від 07.08.2020, за змістом якого, серед іншого, сторони дійшли згоди внести зміни до умов кредитування позичальника перед банком на наступних умовах: позичальник підтверджує свої зобов`язання перед банком щодо погашення заборгованості за договором, яка складається з: суми неповернутого кредиту - 819 000,00 грн; суми нарахованих до 07.07.2022 та не сплачених позичальником процентів за користування кредитом - 53 254,77 грн. Пунктом 7 сторони узгодили Додаток №1, в якому наведено Графік погашення заборгованості за Договором. Для здійснення погашення кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором позичальнику було відкрито транзитний рахунок класу рахунок 1878 (у гривні), отримувач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, код ЄДРПОУ (IBAN - НОМЕР_1 ) (п. А.4. кредитного договору).

Проте, перший відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов`язання в частині повноти та своєчасності оплати обов`язкових платежів, у зв`язку із чим з 08.11.2022 - 9 750,00 грн тіла кредиту почало обліковуватися як прострочене. Останнє погашення по кредиту перший відповідач провів 15.11.2022 у розмірі 5 000,00 грн. З того часу погашень не проводить, від виконання зобов`язань ухиляється.

Заборгованість першого відповідача перед банком за кредитним договором станом на 10.07.2024 становить 1 056 132,85 грн., з яких: - 819 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 237 132,85 грн. - заборгованість за відсотками.

07.08.2020 між ОСОБА_1 (далі за текстом другий відповідач/іпотекодавець) та банком було укладено Договір про внесення змін №1 до договору іпотеки № -ДІ-1/1 від 23.01.2020, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. та зареєстрованим у реєстрі під № 538 (далі за текстом договір іпотеки).

Відповідно до п.п. 1, 2 договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в п. 7. цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань ФОП Худакормовим Ю.Ю. (позичальник) перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодеоржатель, має право у випадку невиконання позичальником зобов`язань забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця, зокрема, за кредитним договором №-КД-2 від 07.08.2020.

Відповідно до п. 7 договору іпотеки, в забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором та іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: офіс-нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі предмет іпотеки). Загальна площа (кв.м): 1146,5; Опис предмета іпотеки: нежитлові приміщення першого поверху №60, 5-го поверху 163-169, 169-а, 169-б, 170, 170-а, 170-б, 170-в, 170-г, 170-д, 170-ж, 170-з, 171-173, 173-б, 175, 175-а, 176-179 у нежитловій будівлі літ. "П-5" , загальною площею 1146,5 кв.м. Майно зареєстровано у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об`єкт права власності. Право власності на предмет іпотеки набуто за договором купівлі-продажу, реєстровий номер 1439 від 28.02.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Майно в цьому пункті, передається в іпотеку разом з усім його приладдям. Майно з усіма його приладдям складають предмет іпотеки за цим договором.

Згідно із п. 18. договору іпотеки іпотекодержатель має право вищого пріоритету на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки.

Згідно із п. 18.8 договору іпотеки іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог, має право: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов`язання, передбаченого кредитним договором, воно не буде виконано.

Згідно із п. 18.8.3 договору іпотеки іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог, має право: звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов`язання за кредитним договором у випадках: порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору.

Згідно із п. 29 договору іпотеки термін дії договору до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобов`язань за кредитним договором, та всім договорам про внесення змін до нього.

На момент пред`явлення цього позову вищевказана заборгованість першого відповідача добровільно не сплачена.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1 та 3 статті 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

При цьому, ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів припинення основного зобов`язання (в частині сплати кредитних коштів та процентів, строк сплати якої є таким, що настав) підстави вважати основне зобов`язання припиненим відсутні, що свідчить про відсутність підстав вважати і договір іпотеки припиненим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц викладено правовий висновок про те, що частина друга статті 36 Закону України "Про іпотеку", яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України "Про іпотеку").

Крім цього, Закон України "Про іпотеку" визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України "Про іпотеку") є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону України "Про іпотеку"); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України "Про іпотеку").

У постанові від 21.10.2019 у справі №265/1817/14 Верховниий Суд наголосив, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною ст.33 ЗУ "Про іпотеку", а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини, пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що позивач набув права на звернення стягнення на майно іпотекодавця (другого відповідача) за договором про внесення змін №1 до договору іпотеки №-Д1-1/1 від 23.01.2020, укладеним між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 .

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

На підставі викладеного, суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Щодо ціни предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації суд приймає до уваги положення ст. 39 Закону України "Про іпотеку", відповідно до яких: у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону, ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Отже, враховуючи зазначені приписи закону, суд дійшов висновку, що початкова ціна предмета іпотеки має бути визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження.

За таких обставин, зважаючи на положення чинного законодавства та встановлені у справі обставини, суд вважає, що позов АТ КБ "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на першого відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Худакормова Юрія Юрійовича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) за кредитним договором №-КД-2 від 07.08.2020, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 819 000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 237 132,85 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 ), а саме: офіс-нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа (кв.м): 1146,5; опис предмета іпотеки: нежитлові приміщення першого поверху №60, 5-го поверху №163-169, 169-а, 169-б, 170, 170а, 170б, 170в, 170г, 170д, 170ж, 170з, 171-173, 173б, 175, 175а, 176-179 у нежитловій будівлі літ. "П-5", загальною площею 1146,5 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 шляхом реалізації через електронний аукціон.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) - 12 674,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Перший відповідач - фізична особа-підприємець Худакормов Юрій Юрійович ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Другий відповідач - фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення підписано 26 листопада 2024 року.

Суддя О.В. Погорелова