ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2024 р. Справа№ 910/16645/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024

у справі № 910/16645/23(суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича

до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича

про стягнення 65 223,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича про виселення та стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича 13 200 грн 00 коп. неустойки та 543 грн 19 коп. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що за відсутності належного повідомлення орендаря про дострокове розірвання Договору він припинив свою дію 26.07.2023, відповідно до умов його пункту 4.1. З наданих позивачем та відповідачем банківських виписок по рахунку вбачається, що відповідач за увесь час користування майном перерахував на рахунок орендодавця грошові кошти в загальному розмірі 218 920,00 грн, з яких 38 920,00 грн - за комунальні послуги, відповідно до призначення платежів, 180 000,00 грн - за оренду приміщення (а.с. 95, 96, 219). При цьому позивачем не надано до матеріалів справи доказів наявності заборгованості відповідача за комунальні послуги та виставлення рахунків на такі платежі в більшому розмірі. Більше того, судом встановлено, що умови Договору не містять положень, які передбачають порядок нарахування та компенсації орендарем комунальних послуг. Позивачем надано до матеріалів справи рахунки ТОВ "Київські електромережі", Київводоканалу та обслуговуючої компанії, проте з матеріалів справи неможливо встановити споживання послуг з електропостачання, водопостачання та водовідведення саме в орендованому відповідачем приміщенні, а із Договору не вбачається обладнання орендованого відповідачем приміщення площею 30 кв. м окремими приладами обліку, зареєстрованими постачальниками відповідних послуг, а надані рахунки не містять відомостей про об`єкт електро-та водопостачання і водовідведення. При цьому позивачем не надано і доказів укладення з постачальниками комунальних послуг відповідних договорів на постачання таких послуг саме в орендоване відповідачем приміщення. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 13 200,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з орендного користування. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю фактичним обставинам справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Тур Андрій Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 в частині задоволення позовних вимог; постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича на користь Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича 13 000,00 грн неустойки та 543,19 грн судового збору; рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 в частині відмови в позові залишити без змін.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник заперечує користування приміщенням у період з 27.07.2018 по 08.08.2023, не погоджується, що новий орендар прийняв в користування приміщення лише з 08.08.2023, оскільки позивач разом із новими орендарями зайняли приміщення вже 26.07.2023. Скаржник не погоджується із тим, що він зобов`язаний був передавати приміщення по акту приймання-передачі № 2, оскільки відповідач не приймав приміщення по акту прийому-передачі № 1, а умови договору про повернення приміщення по акту відповідач не погодив.

Скаржник зазначає про те, що позивач був повідомлений і обізнаний про готовність відповідача передати звільнене приміщення, що не викликало необхідності направляти повідомлення про готовність передати приміщення, оскільки відповідач очікувано розраховував на добросовісну поведінку позивача, тому відповідач був вимушений скласти відповідний акт за участю свідків, щоб мати докази звільнення приміщення і відмови позивача прийняти приміщення, з метою створення уяви неповернення приміщення.

Скаржник вказує на те, що доданий до позову акт № 1 від 05.07.2022 відповідач не підписував, а в копії наданого примірника акту прийому-передачі, підпис від імені Тур А.О. виконаний не ним. Відповідач звертає увагу, що згідно із актом № 1 прийому-передачі від 05.07.2022 приміщення в оренду передав приватний підприємець Гурбич В.Г., а прийняв в оренду Тур А.О. , як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Скаржник зазначає, що позивач не прибув до орендованого приміщення 26.07.2024 щоб особисто отримати ключі від приміщення і підписати акт прийому-передачі, що підтверджується актом прийому-передачі, який склав відповідач 26.07.2024 за участю (в присутності понятих) мешканців будинку, в якому розташоване це приміщення, що також підтверджується із копій переписки у месенжері, які додав до позову саме позивач.

Узагальнені доводи відповіді на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що відповідачем не виконано умов договору оренди нерухомого майна від 05.07.2022, пункту 2.2.5. звільнити та здати позивачу Об`єкт нерухомості в належному стані з урахуванням нормального фізичного зносу з моменту закінчення терміну дії договору згідно Акту №2 прийому-передачі Об`єкту нерухомості (Додаток № 2 до Договору). А саме відповідач: не здав приміщення по Акту №2 прийому-передачі Об`єкту нерухомості в стані, в якому було отримано ( пошкоджено вхідні двері з ручками та замками (фото додано в матеріали справи). Не здав ключі від двох вхідних дверей та електронний брелок від вхідних ролет в приміщення оренди ( докази про отримання їх відповідачем в Акті №1 прийому-передачі Об`єкту та матеріалах справи). Не звільнено та залишене майно , а саме продукти харчування, що швидко псуються в відкритих та скритих місцях (фото додано в матеріали справи). Не зафіксовані кінцеві показники лічильників води та електроенергії (первинні показники зафіксовані в Акті №1 прийому-передачі Об`єкту нерухомості і додаються до справи). Дані обставини позивачу не дали можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном. У Відповідача був час для підготовки підписання акту передачі, щоб повернути ключі від дверей, ролет і не змушувати позивача ламати двері для передачі новому орендарю приміщень.

Позивач вважає, що Тур А.О. склав Акт відмови від прийняття приміщення з датою 26.07.2023, в період часу після звернення Позивачем до суду з позовом. Про це свідчить відсутність в акті даних про стан приміщення, вхідних дверей, показників лічильників води, електроенергії, участі представників ДТЕК, Київводоканалу, та інших обслуговуючих компаній будинку. Взагалі відсутні докази, що цей Акт відмови має відношення до даного приміщення. Відповідач не надав до суду доказів про поштове відправлення позивачу підписаного з його сторони Акту №2 прийому-передачі Об`єкту нерухомості та ключів разом з Актом про відмову про підпис. Не надав докази позивачу про звільнення від свого майна приміщення, ремонту фарби рами дверей, ручки, серцевини замка вхідних дверей, які він зобов`язався провести після розмови телефоном 26.07.2023 в вечірній не робочий час та докази про погашення заборгованості за користування приміщенням.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Заперечення позивача зводяться до того, що відповідач все ж таки звільнив приміщення, але в неналежному стані, що на думку позивача завадило йому користуватись і розпоряджатись своїм майном, натомість відповідач вказує на те, що орендоване приміщення звільнив у день закінчення дії договору 26.07.2023, зателефонував позивачу (орендодавцю), а не новим орендарям і запропонував прийняти приміщення, а позивач відмовився прийняти приміщення.

Відповідач вважає, що надані ним докази є більш вірогідними на підтвердження факту звільнення і не користування приміщенням у період з 26.07.2023 по 07.08.2023, є більш вірогідними на підтвердження об`єктивних причинне складання акту приймання-передачі за участю позивача через його недобросовісну поведінку і відмову прибути до приміщення для його прийняття з надуманих підстав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 910/16645/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн;

- докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі - Фізичній особі-підприємцю Гурбичу Володимиру Григоровичу.

10.06.2024 від Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича надійшов лист до якого додано докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі - Фізичній особі-підприємцю Гурбичу Володимиру Григоровичу, однак докази про сплату судового збору відсутні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 повторно залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн або заяву із зазначенням підстав звільнення від сплати судового збору.

14.06.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків до якої додано квитанцію від 07.06.2024 № 9344-5601-1250-2456, що свідчить про сплату (доплату) судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, періодичні відключення електроживлення, тимчасові непрацездатності суддів та перебування суддів у відпустках, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/16645/23 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 05.07.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є тимчасова здача в оренду на відшкодувальній основі належного позивачу нерухомого майна - приміщення загальною площею 30кв. м, розташованого в місті Києві по вул. Драгоманова, буд. 2, приміщення №874, позначеного із зазначенням розмірів і меж на плані.

Згідно з п. 2.1.4. Договору позивач зобов`язався забезпечити користування відповідачем комунальними та іншими послугами, що відносяться до об`єкту нерухомості.

Позивач зобов`язався своєчасно оплачувати всі рахунки за житлово-комунальні послуги (опалення, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові), що відносяться до об`єкту нерухомості (п. 2.1.8. Договору).

У пункті 2.2.6. Договору сторони погодили, що відповідач має право, серед іншого, користуватися системами комунікацій (інженерними мережами, іншими елементами інфраструктури), що обслуговують об`єкт нерухомості.

Відповідач оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові, що відносяться до об`єкту нерухомості (п. 2.2.7. Договору).

Відповідно до п. п. 3.1., 3.3., 3.4. Договору щомісячний розмір орендної плати становить 18 000,00 грн, її нарахування починається з 26.07.2022. Розрахунок по орендній платі здійснюється наперед не пізніше 5 числа кожного місяця.

Пунктом 3.8. Договору передбачено, що в разі припинення Договору орендна плата вноситься відповідачем до дня фактичного повернення майна по акту прийому передачі.

Термін дії Договору встановлено в п. 4.1. з 26.07.2022 по 26.07.2023.

Дострокове розірвання Договору допускається з ініціативи позивача в разі заборгованості по оплаті протягом 10 днів після такого виникнення.

В день підписання Договору відповідач зобов`язався передати гарантійний платіж в сумі оренди за 1 місяць, який зараховується оплатою за останній місяць (п. 6.1. Договору).

У пункті 6.7. Договору сторони домовились про те, що всі заяви, повідомлення, що стосуються даного Договору, повинні бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом, телеграмою або за допомогою електронного зв`язку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вже зазначалось, скаржник просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 в частині задоволення позовних вимог; постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича на користь Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича 13 200,00 грн неустойки та 543,19 грн судового збору; рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 в частині відмови в позові залишити без змін.

Тобто, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 не оскаржувалось.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

За приписами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.07.2022 по акту приймання-передачі №1 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду об`єкт нерухомості за Договором.

Як вказує позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем строків розрахунків за оренду майна та оплати комунальних платежів, він направив на електронну адресу відповідача, вказану як контактну в Договорі та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, лист від 26.06.2023 про відмову від продовження дії Договору після закінчення його дії 26.06.2023.

У подальшому (27.06.2023) позивач направив на адресу реєстрації місця проживання відповідача лист від 06.06.2023 з повторним повідомленням про дострокове розірвання Договору з 20.06.2023 у зв`язку з наявністю заборгованості по оренді в розмірі 25 000,00 грн, на підтвердження чого надав суду фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 27.06.2023.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про те, що надані позивачем докази про повідомлення відповідача про дострокове розірвання договору є неналежними, оскільки позивачем не надано доказів направлення на електронну адресу відповідача відповідного повідомлення, з яких можливо було б встановити дату такого направлення та адресу отримувача (відповідача), крім того, фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 27.06.2023 не підтверджує направлення на адресу реєстрації місця проживання відповідача листа, датованого 06.06.2023, з повторним повідомленням про дострокове розірвання Договору з 20.06.2023.

Враховуючи викладене, за відсутності належного повідомлення позивача про дострокове розірвання Договору, він припинив свою дію 26.07.2023, відповідно до умов його пункту 4.1. договору.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно до п. 6.7. Договору всі заяви, повідомлення, що стосуються даного Договору, повинні бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом, телеграмою або за допомогою електронного зв`язку.

У матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення чи заяви відповідача (оскільки саме на нього законом покладено обов`язок передати майно) про готовність до передачі приміщення, які б свідчили про ухилення позивача від прийняття такого виконання.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується користування відповідачем орендованим майном після припинення Договору в період з 27.07.2023 по 07.08.2023 включно (11 днів), у зв`язку з чим, позивачем правомірно нарахована відповідачу неустойка за ст. 785 ЦК України в загальному розмірі 13 200,00 грн (вартість 1 дня оренди складає 600,00 грн, відповідно до розміру щомісячного платежу та середньої кількості днів у місяці - 30).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивач безпідставно нарахував зазначену вище неустойку у розмірі 13 935,00 грн, оскільки безпідставно включено до розрахунку дату початку користування приміщенням новим орендарем - 08.08.2023.

Доводи скаржника про те, що відповідач не зобов`язаний був передавати приміщення по акту приймання-передачі № 2, оскільки він не приймав приміщення по акту прийому-передачі № 1, а умови договору про повернення приміщення по акту відповідач не погодив, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, враховуючи положення п. 2.2.5 договору від 05.07.2022.

Також колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідачем не надано суду доказів про поштове відправлення позивачу підписаного відповідачем акту № 2 прийому-передачі об`єкту нерухомості, разом із актом про відмову про підпис.

Згідно із п. 6.8 договору від 05.07.2022 договір укладений в двох екземплярах, що мають рівну юридичну силу з відповідною кількістю додатків та додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного договору, однак, заперечуючи проти змісту договору від 05.07.2022, скаржником не надано власного екземпляру договору, на підтвердження своїх доводів.

При цьому скаржник зазначає у апеляційній скарзі про те, що 26.07.2023 намагався, зокрема, скласти акт прийому-передачі, тобто відповідач визнавав необхідність складення такого акту.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що доводи відповідача щодо укладення Договору в наданій ним до відзиву редакції є безпідставними, оскільки положення Договору, які є суттєвими для вирішення даного спору, є однаковими в наданих як позивачем, так і відповідачем текстах Договору, і наявні в них розбіжності жодним чином не можуть вплинути на встановлені судом обставини і висновки за результатом розгляду справи.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 13 200,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з орендного користування, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23, в оскаржуваній частині, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23, в оскаржуваній частині, залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/16645/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич