ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. Справа№910/8793/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 03.12.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024

у справі №910/8793/24 (суддя Балац С.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 9 267,81 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 9 267,81 грн, з яких: 2 098,20 грн - сума дивідендів, 166,76 грн - 3 % річних, 766,96 грн - інфляційні втрати, 4 173,68 грн - сума частини чистого прибутку, 375,63 грн - 3 % річних та 1 686,58 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не здійснено виконання зобов`язання з виплати дивідендів та частини чистого прибутку, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 9 267,81 грн, з яких: 2 098,20 грн - сума дивідендів, 166,76 грн - 3 % річних, 766,96 грн - інфляційні втрати, 4 173,68 грн - сума частини чистого прибутку, 375,63 грн - 3 % річних та 1 686,58 грн - інфляційні втрати.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.07.2024 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі №910/8793/24 та вирішив розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 19.08.2024.

Господарського суду міста Києва ухвалою від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 позовну заяву залишив без розгляду.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції враховуючи імперативний характер статей 202 та 226 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги те, що позивач не з`явився в підготовче засідання, не повідомив про причини неявки та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в своїй позовній заяві просила суд провести розгляд справи без її участі в судових засідання, крім того 12.08.2024 позивач надіслала клопотання щодо проведення саме підготовчого засідання без її участі. Апелянт вважає, що нею дотримано умови частини 4 статті 202 ГПК України і тому суд мав передбачені процесуальним законом можливості для розгляду позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Мега Трейд» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 у справі №910/5350/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.09.2024 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8793/24. Відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24.

Матеріали справи №910/8793/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 17.10.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.10.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 07.11.2024 задовольнив клопотання та поновив ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24. Розгляд апеляційної скарги призначив на 03.12.2024 о 12 год. 30 хв.

У судовому засіданні 03.12.2024 позивач підтримала вимоги та доводи апеляційної скарги, просила суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 скасувати.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» свого представника, у судове засідання, призначене на 03.12.2024, не направило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином шляхом доставки ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 в його «Електронний кабінет».

Згідно із частиною 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Згідно зі статтею 2 та частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.

Право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі «Беллє проти Франції»).

Принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського суду з прав людини від 27.10.1993 у справі «DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS»).

Право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3. ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Статтею 46 ГПК України унормовано, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Згідно із частиною четвертою статті 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Разом з тим, правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання або неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

У разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності позивача має обов`язково надаватись судом у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 17.03.2023 у справі № 910/17906/21 звернув увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 сформував висновок щодо застосування ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України без встановлення заборон чи обмежень судам у кожному конкретному випадку надавати оцінку діям сторін у справі та іншим обставинам, і відповідно, визначати подальші процесуальні дії, які суди повинні вчинити для розгляду кожної конкретної справи.

Місцевий господарський суд, залишаючи позов без розгляду, виходив із того, що позивач у справі не з`явився, про причини неявки в засідання суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням з відділення поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд апеляційної інстанції перевіривши зміст позовної заяви позивача, зазначає, що ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи провести без її участі в судових засіданнях.

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь на відзив відповідача, клопотання щодо збільшення позовних вимог та клопотання про розгляд підготовчого засідання без участі позивача.

Зазначені процесуальні документи датовані 12.08.2024 та направлені засобами поштового зв`язку також 12.08.2024, проте на час ухвалення судом першої інстанції ухвали від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 були відсутні в матеріалах справи, оскільки зареєстровані канцелярією суду 21.08.2024.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням прохання позивача в позовній заяві про розгляд справи без її участі в судових засіданнях суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки не встановив причин неявки позивача (його представника) у підготовче засідання.

Місцевий господарський суд не був позбавлений в межах строків, визначених частиною другою статті 181, 195 ГПК України, відкласти розгляд справи та про неможливість такого відкладення в оскаржуваній ухвалі не зазначив.

Крім того, відповідачем 16.08.2024 подано клопотання про відкладення проведення підготовчого засідання.

У постановах Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №917/531/19, від 22.07.2020 у справі №10/2456 зазначено, що судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані та є необхідними, суд може залишити позов без розгляду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Колегія суддів вважає, що за вказаних вище обставин, залишення позову без розгляду призведе до порушення права позивача на доступ до правосуддя.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції при залишенні позову без розгляду не врахував в сукупності усіх обставин справи та помилково залишив позов без розгляду з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини 1 статті 277 ГПК України).

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було невірно застосовано норми процесуального права.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (частина 3 статті 271 ГПК України).

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 скасуванню з передачею для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

За правилами процесуального закону, прийняття рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 756/6141/16-а, від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.

За таких обставин, судовий збір за подання апеляційної скарги розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 у справі №910/8793/24 скасувати.

3. Справу №910/8793/24 передати для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддями 03.12.2024.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова