ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" листопада 2024 р. Справа № 924/810/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Томковій А.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго"

до ОСОБА_1

про стягнення 26269,34 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яковлев А.В.

від відповідача: Бевза Ю.П., Забава В.В.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 19.11.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

30.08.2024 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення 26269,34 грн., з яких 17272,64 грн. основний борг, 1511,24 грн. три відсотки річних та 7485,46 грн. інфляційні втрати, заявлені у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання послуг з теплопостачання від 14.10.2010.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2024 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 02.09.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк у 7 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 09.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №924/810/24, яку визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10:00 год. 03 жовтня 2024 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 30 вересня 2024 року, а позивачу строк для подання відповіді на відзив до 04 жовтня 2024 року.

Судом у підготовчому засіданні 03.10.2024 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про поновлення відповідачу строку для подачі відзиву, долучення відзиву до матеріалів справи, встановлення позивачу строку для подачі відповіді на відзив до 25.10.2024, про відкладення підготовчого засідання на 12:30 год. 15.10.2024.

09.10.2024 на адресу суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Бевзи Ю.П. про ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 15.10.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

Судом у підготовчому засіданні 15.10.2024 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 10:00 год. 05.11.2024 року.

25.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

04.11.2024 представником відповідача подано заперечення.

Судом у підготовчому засіданні 05.11.2024 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про долучення до матеріалів справи відповіді на відзив та заперечень, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11:30 год. 19.11.2024 року.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 26269,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 08.07.2010. по 17.02.2017 ОСОБА_1 був власником магазину непродовольчих товарів та офісу загальною площею 122,8 м.кв. та був зареєстрований як фізична особа - підприємець. 14.10.2010р. між ФОП Забавою В.В. та МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" був укладений договір про надання послуг з теплопостачання №2607/1177. За період з 01.10.2016 по 01.03.2017 відповідачу нараховано за централізоване опалення 17272,64 грн., кошти за отримані послуги котрим не сплачувались. У зв`язку з простроченням оплати за теплопостачання, позивач нарахував до стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 1511,24 грн. 3% річних за період 02.08.2021-01.07.2024 та 7485,46 грн. інфляційні втрати за серпень 2021- червень 2024.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує фактичне отримання від позивача послуг теплопостачання у заявлений період та звернення 29.08.2014 до директора МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" із заявою про надання технічних умов для від`єднання від централізованого теплопостачання приміщення по вул. Проскурівській, 62 у зв`язку з переходом на електричне опалення, та 04.09.2015 - з заявою про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14.10.2010 у відповідності до п. 29 договору, до якого було додано акт про обстеження та демонтаж системи центрального опалення частини приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 77,8 м.кв. Факт відсутності приладів опалення у вказаному приміщенні також підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду та ухвалою апеляційного суду Хмельницької області у справі №686/22034/16-ц. Відтак відсутні будь-які правові підстави для стягнення коштів з відповідача в рахунок оплати послуг, які фактично не надавались та за відсутності договірно-правового оформлення відносин між сторонами.

Представник відповідача у відзиві стверджує, що позивачем не додано технічної документації на будинок АДРЕСА_1 для встановлення частки відповідача у загальній опалювальній площі будинку. Окрім того, ОСОБА_1 був власником вказаного приміщення до 17.02.2017, в той час як позовні вимоги стосуються заборгованості за період з 17.02.2017 по 01.03.2017.

На думку представника відповідача, враховуючи, що відповідач не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, а тому справа не підлягає розгляду в рамках господарського судочинства.

Водночас, з посиланням на ст.ст. 253, 256, 258 ЦК України просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог, оскільки право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав закінчилось 01.10.2019, а позов подано 30.08.2024. Відтак, у зв`язку з пропуском строку позовної давності, представник відповідача просить відмовити в позові з урахуванням також необґрунтованості позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що твердження відповідача про розірвання договору №2607/1177 вiд 14.10.2010р. не відповідають дійсності, адже постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2019р. у справі №686/7639/18 задоволено позовну заяву МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 19372,06 грн., 165,12 грн. 3% річних, 805,04 грн. інфляційних нарахувань та 4405 грн. судового збору. При розгляді вказаної справи судом встановлено, що відповідачем не доведено законність від`єднання від системи централізованого опалення. Вказане від`єднання було здійснене самовільно. Судом підтверджено чинність договору №2607/1177 від 14.10.2010 і отримання послуг за ним та стягнуто борг за послугу з теплопостачання, передбачену цим договором.

З посиланням на ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" позивач зазначає, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Отже, зобов`язання, які виникли з господарського договору, у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились. З огляду на предмет спору та суб`єктний склад учасників справи вказаний спір не належить до юрисдикції цивільного суду та повинен розглядатися в порядку господарського судочинства, що підтверджується також ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.08.2024 №686/20584/24, у якій було відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі.

З приводу строків позовної давності представник позивача вказує, що 18.04.2018 останній звертався до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , який постановою Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2019 був задоволений зі стягненням боргу за надані послуги з теплопостачання в сумі 19 372,06 грн., 165,12 гри. 3% річних, 805,04 грн. інфляційних нарахувань та 4405 грн. судового збору.

Тобто, станом на день звернення до суду МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" подало позов про стягнення з ОСОБА_1 частини боргу, хоча мав право на звернення на повну суму боргу. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. На думку представника позивача, звернення з позовом у серпні 2024 відбулось в межах строку позовної давності, а тому у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності просить відмовити.

У запереченнях від 04.11.2024 відповідачем зазначено, що в рамках справ №686/22034/16-ц, №686/7639/18 встановлено, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав нежитлове приміщення АДРЕСА_1 до статутного капіталу ТОВ "Проскурів 3", право власності якого зареєстровано 20 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні 19.11.2024 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Повідомив, що рахунок за лютий 2017 року сформовано за весь місяць.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 19.11.2024 проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві та запереченнях, у позові просили відмовити.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/810/24 відсутні.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 у справі №686/20584/24 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, зазначивши, що вказаний спір не належить до юрисдикції цивільного суду та повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 06.07.2016 відкрито провадження у справі №924/617/16 у складі судді Крамара С.І. та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 19.09.2016р. колегією суддів у складі суддів: Крамар С.І., Вибодовський О.Д. та Грамчук І.В. було прийнято справу №924/617/16 до провадження. Ухвалою суду від 30.11.2016 зупинено провадження у справі №924/617/16 до вирішення справи №686/22034/16-ц. Ухвалою суду від 01.12.2017 поновлено провадження по справі №924/617/16. Ухвалою суду від 06.02.2018 позов Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький до Фізичної особи - підприємця Забави Віктора Володимировича, м. Хмельницький про стягнення 19472,53 грн., з яких: 16418,09 грн. - основного боргу, 805,04 грн. - інфляційних втрат, 165,12 грн. - 3% річних, 2084,28 грн. пені залишено без розгляду на підставі п. 3 ст. 226 ГПК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2019 року №686/7639/18 в позові Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 травня 2019 року №686/7639/18 вищевказане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Присуджено до стягнення із ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 19372 грн. 06 коп., 3% річних у сумі 165 грн. 12 коп., інфляційні нарахування у сумі 805 грн. 04 коп. та судовий збір у сумі 4405 грн.

У постанові від 31.05.2019 №686/7639/18 Хмельницьким апеляційним судом встановлено, що відповідачу з 2010 року до лютого 2017 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належало на праві власності нежитлове приміщення площею 122,8 кв.м. у житловому будинку по АДРЕСА_1 . На підставі договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" надавало ФОП Забаві В.В. послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення площею 77,2 кв.м. У будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення, яке належало відповідачеві, встановлений загальнобудинковий лічильник обліку теплової енергії. Заборгованість за надані послуги у відповідача заявлена за період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року. Нарахування плати проведено позивачем згідно з п. 12 Правил з урахуванням показань будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі нежитлового приміщення. При цьому враховано здійснення централізованого теплопостачання до будинку для потреб населення та для потреб інших споживачів. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Верховною Суду від 12.06.2019 по справі №68622034/16-ц залишено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року без змін. У постанові зазначено, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав указане нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 до статутного капіталу ТОВ "Проскурів 3", право власності якого зареєстровано 20 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вказане приміщення не належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно зі змістом договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14.10.2010, укладеного між Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та ФОП Забавою Віктором Володимировичем (споживач), виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

Тариф централізованого опалення - 15,63 за кв.м. (п. 5.2.2 договору).

У п. 6 договору узгоджено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення.

При відсутності приладів обліку або виході його з ладу, кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається виконавцем розрахунковим способом, згідно з нормами споживання теплової енергії (п. 6.6 договору).

Виконавець повідомляє споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги) або в засобах масової інформації про зміну тарифів та додаткового погодження із споживачем непотребує. В разі зміни тарифів споживач сплачує за надані послуги за новими тарифами з дня введення їх в дію (п.п. 6.8, 6.9 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми споживання теплової енергії до 15 поточного (розрахункового) місяця, остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.п. 7.1, 7.2 договору).

За змістом п. 12 договору у разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількості та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання виконавець проводить перерахунок розміру плати згідно діючого законодавства.

Договір про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14.10.2010 підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору №2607/1177 від 14.10.2010 позивачем надано відповідачу послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , "Ногтевая естетика", у зв`язку з чим виставлено для оплати рахунки №1177: від 31.10.2016 на суму 2105,43 грн., від 30.11.2016 на суму 2959,84 грн., від 28.12.2016 на суму 3988,69 грн., від 31.01.2017 на суму 4765,86 грн., від 19.02.2017 на суму 3452,82 грн. Окремо додано розрахунок заборгованості ФОП Забави В.В. станом на 01.03.2017 за теплову енергію, за змістом якого за період жовтень 2016 - лютий 2017 борг складає 17272,64 грн.

Докази оплати відповідачем боргу перед позивачем в сумі 17272,64 грн. за послуги теплопостачання надані у період жовтень 2016 - лютий 2017 згідно договору №2607/1177 від 14.10.2010 в матеріалах справи відсутні.

До матеріалів справи додано довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з простроченням оплати за теплопостачання, позивач окрім суми основного боргу, просить суд стягнути нараховані на підставі ст. 625 ЦК України 1511,24 грн. 3% річних за період 02.08.2021-01.07.2024 та 7485,46 грн. інфляційні втрати за серпень 2021- червень 2024.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності, регулюються Законом України "Про теплопостачання" та іншими нормативно-правовими актами (ст.ст. 2, 3 Закону України "Про теплопостачання").

До таких нормативно-правових актів належать, зокрема Цивільний Кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України "Про житлово-комунальні послуги", Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р. (далі - Правила користування тепловою енергією) та інші нормативно-правові акти, що регулюють відносини у цій сфері.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про теплопостачання" проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Пунктами 4, 6 ст. 19 вищевказаного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2010 між Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та ФОП Забавою Віктором Володимировичем (споживач) укладено договір про надання послуг з теплопостачання №2607/1177, згідно з умовами якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 травня 2019 року №686/7639/18 скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2019 року №686/7639/18, яким в позові Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання відмовлено. Ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Присуджено до стягнення із ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 19372 грн. 06 коп., 3% річних у сумі 165 грн. 12 коп., інфляційні нарахування у сумі 805 грн. 04 коп. та судовий збір у сумі 4405 грн.

При розгляді справи №686/7639/18 було встановлено, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання централізованого опалення нежитлового приміщення площею 77,2 кв.м. згідно діючого договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року. При цьому самовільне відключення ОСОБА_1 від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

У постанові Верховною Суду від 12.06.2019 по справі №686/22034/16-ц визначено, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав указане нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 до статутного капіталу ТОВ "Проскурів 3", право власності якого зареєстровано 20 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З викладеного суд дійшов до висновку щодо користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 до 19.02.2017 та фактичне отримання послуг централізованого опалення від МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" по вказану дату.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи слідує, що в період з жовтня 2016 року по 19.02.2017 року позивачем надавалися відповідачу послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , "Ногтевая естетика", та виставлялися до оплати рахунки згідно затверджених тарифів на загальну суму 17 272,64 грн., зокрема рахунки №1177: від 31.10.2016 на суму 2105,43 грн., від 30.11.2016 на суму 2959,84 грн., від 28.12.2016 на суму 3988,69 грн., від 31.01.2017 на суму 4765,86 грн., від 19.02.2017 на суму 3452,82 грн.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих йому позивачем послуг за період з жовтня 2016 по 19.02.2017 не виконав, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 , котрий станом на період отримання послуг теплопостачання був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, згідно виставлених рахунків склала 17272,64 грн.

Заперечення відповідача стосовно того, що справа не підлягає розгляду в рамках господарського судочинства спростовуються ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024 у справі №686/20584/24, якою відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, зазначивши, що вказаний спір не належить до юрисдикції цивільного суду та повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Вказана ухвала набрала законної сили та не оскаржена відповідачем.

Крім того, згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 73), з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

За таких обставин, оскільки договір про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14.10.2010, укладено між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та ФОП Забавою Віктором Володимировичем (споживач) справа щодо стягнення заборгованості за спірним договором відносяться до юрисдикції господарських судів, а саме Господарського суду Хмельницької області.

Твердження відповідача про те, що неможливо встановити частку відповідача у загальній опалювальній площі будинку для проведення нарахувань за теплопостачання спростовується встановленими у постанові Хмельницького апеляційного суду від 31.05.2019 у справі №686/7639/18 обставинами, зокрема про те, що у будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення, яке належало відповідачеві, встановлений загальнобудинковий лічильник обліку теплової енергії, при цьому нарахування плати проведено позивачем згідно з п. 12 Правил з урахуванням показань будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі нежитлового приміщення.

Судом враховано, що заперечуючи щодо розміру нарахувань, відповідач не надав контрозрахунку та жодних доказів на спростування правильності проведення обрахунку боргу, в тому числі не заявлено щодо проведення судової експертизи, тощо.

Доказів на спростування факту надання послуг та на підтвердження оплати суми заборгованості, що є предметом спору, матеріали справи не містять.

Враховуючи повідомлення представника позивача в судовому засіданні 19.11.2024 щодо нарахування боргу за лютий 2017 за весь місяць, то за наслідком проведеного судом перерахунку боргу за 19 днів лютого 2017 (3452,82/28 * 19) належною є сума 2342,98 грн.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення 17272,64 грн. за отримані послуги з теплопостачання за період 01.10.2016 по 19.02.2017 є частково обґрунтованими, а борг у відповідача за послуги теплопостачання за визначений в позові період становить 16162,80 грн.

У зв`язку з простроченням сплати відповідачем боргу за послуги теплопостачання, позивач нарахував до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 1511,24 грн. 3% річних за період 02.08.2021-01.07.2024 та 7485,46 грн. інфляційні втрати за серпень 2021- червень 2024.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перерахунку заявлених до стягнення розміру 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, судом встановлено, що останні обраховано поза межами максимального розміру за заявлений період та без урахування існування основного боргу за 19 днів у лютому 2017, а тому обґрунтованим є розмір 3% річних в сумі 1414,13 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 7004,49 грн.

З приводу заяви відповідача, викладеної у відзиві, про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.05.2014 у справі № 3-14г14, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц, від 26.11.2019 у справі №904/841/18, від 20.01.2020 у справі №924/774/18, від 07.04.2021 у справі №911/2669/19, від 13.10.2021 у справі № 914/687/20.

У заяві про застосування строку позовної давності відповідач зазначає, що право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав щодо сплати боргу заявлений позивачем період закінчився 01.10.2019, а відповідний позов про стягнення з відповідача боргу за вказані місяці подано 30.08.2024. Відтак, у зв`язку з пропуском строку позовної давності, представник відповідача просить відмовити в позові.

Судом встановлено, що за період прострочення оплати за послуги теплопостачання надані МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" з 01.10.2016 по 19.02.2017 відповідачу за договором №2607/1177 від 14.10.2010, позивач звернувся з позовною заявою до суду 30.08.2024, тоді як строк позовної давності за надані послуги за жовтень 2016 сплив 11.11.2019, за листопад 2016 - 11.12.2019, за грудень 2016 - 11.01.2020, за січень - 11.02.2020, за 19 днів лютого 2017 - 11.03.2020.

Посилання позивача на переривання строку позовної давності для звернення з позовом до суду у зв`язку з дією на території України карантину до уваги не приймається, оскільки постановою Кабінету Міністрів Україна від 11.13.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 12 березня 2020 р. на усій території України установлено карантин, тобто після закінчення строку позовної давності для звернення позивача за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 за заявою №23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Таким чином, застосування інституту позовної давності є одним з інструментів, який забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності, тому, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд має повно з`ясувати усі обставини, пов`язані з фактом обізнаності та об`єктивної можливості особи бути обізнаною щодо порушення її прав та законних інтересів, ретельно перевірити доводи учасників справи у цій частині, дослідити та надати належну оцінку наданим ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як встановлено судом до предмету розгляду в межах справи №686/7639/18 Хмельницьким міськрайонним судом та Хмельницьким апеляційним судом відносилась заявлена МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" заборгованість за договором №2607/1177 від 14.10.2010 року ФОП Забави В.В. за період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року. А тому, при ухваленні рішення від 06.03.2019 року та постанови від 31.05.2019 року у справі №686/7639/18 позивачу було достеменно відомо про наявність у відповідача заборгованості на підставі спірного договору за період з жовтня 2016 року по 19.02.2017, однак заяву про збільшення розміру позовних вимог під час розгляду спору останнім подано не було.

Оскільки п. 7.2 договору встановлено порядок оплати окремо за кожен місяць надання послуг теплопостачання до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, то заявлення позивачем вимоги про сплату боргу за попередні місяці не тягне за собою переривання строку позовної давності за вимогами щодо погашення боргу за наступні місяці надання послуг.

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи встановлення судом пропуску строку позовної давності позивачем, заява представника відповідача про застосування позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України підлягає задоволенню.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Відтак, зважаючи на часткову обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 26269,34 грн. за договором №2607/1177 від 14.10.2010, задоволення заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд вважає за належне у задоволенні позову відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на позивача у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронний кабінет, а у разі відсутності такої можливості - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено та підписано 21.11.2024.

Суддя А.М. Яроцький