СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Харків Справа № 917/885/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Плахов О.В. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача Шендрик С.І.

відповідача Машков К.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вх. № 2211 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 (повне рішення складено 03.09.2024), ухвалене у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Погрібною С.В. у справі № 917/885/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500", м. Полтава,

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", с. Майорщина Гребінківського району Полтавської області,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес-2500" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про стягнення 271933,80 грн. заборгованості за укладеним сторонами Договором на спеціалізовану постову охорону об`єкта № 1367 від 01.02.2021 з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати наданих йому за вищевказаним договором послуг зі спеціалізованої охорони об`єктів протягом періоду з 01.02.2021 по 04.04.2021.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.06.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Позивачем подано заяву про зміну предмету позову (вх. № 8556 від 11.07.2023), згідно з якою він просить суд окрім зазначеної в позові основної суми боргу за надані охоронні послуги з 1 лютого 2021 року по 4 квітня 2021 року в розмірі 271 933,80 грн також додатково стягнути: пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення на суму 24 862,73 згідно розрахунку, за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано; інфляційне збільшення в розмірі 104 932,97 грн; 3 % річних на суму 18 124,11 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.09.2023 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Полтавської області суду від 15.02.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

15.08.2024 від позивача надійшла заява про зменшення/збільшення позовних вимог, в якій просить зменшити розмір суми основного боргу до 266 628,90 грн, пені до 21 352,23 грн, 3 % річних до 17 783,14 грн та збільшити розмір інфляційних втрат до 105 863,44 грн. з посиланням на те, що, враховуючи встановлений в обвинувальному акті факт проникнення 02.04.2021 до приміщення адміністративної будівлі ТОВ "Антарес-2500" сторонніх осіб, повноцінним останнім днем надання послуг позивачем відповідачу є 2 квітня 2021, а не 4 квітня 2021, як було зазначено до цього у позові.

Ухвалою господарського суду Полтавської області суду прийнято до розгляду клопотання позивача про зменшення/збільшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 у справі №917/885/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес (вул. Козацька, 1 А, с. Майорщина, Гребінківський район, Полтавська область, 37420, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500" (юр.адреса: просп. Миру, 24, кв. 176, м. Полтава, 36037, адреса для листування: вул. Довженка, 2Ж, м. Полтава, Полтавська область, 36002, ) 266 628,90 грн - основного боргу, 6 405,66 - пені, 105 863,44 грн - інфляційних, 17 783,14 грн - 3 % річних та 6 174,41 грн - витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- згідно з актами виконаних робіт за період з 01.12.2022 по 02.04.2022 ТОВ «"Антарес - 2500" за Договором № 1367 від 01.02.2021 надало послуги на спеціалізовану постову охорону об`єктів, а СТОВ «ПРОГРЕС», які прийняті відповідачем без зауважень з урахуванням визначених умов Договору (п. 2.7. Договору), при цьому заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 266 628,90 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому позовні вимоги про стягнення цієї суми підлягають задоволенню ;

- позивачем у зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язання з оплати за надані послуги нараховано на підставі статті 625 ЦК України до стягнення з відповідача суми: 17 783,14 грн - 3 % річних та 105 863,44 грн - інфляційних втрат, розрахунок цих сум, який наведений у заяві про зменшення/збільшення вимог, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позов в частині їх стягнення підлягає задоволенню;

- розрахунок в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 21 352,23 грн пені (з урахуванням розрахунку про зменшення), відповідає нормам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому позов в цій частині підлягають задоволенню, разом з цим, враховуючи характер діяльності позивача та відповідача, відсутність доказів понесення позивачем чи іншими учасниками господарських відносин негативних наслідків (збитків) внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань у спірних правовідносинах, з огляду на необхідність дотримання принципу рівності сторін справи та балансу інтересів обох сторін договору, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені за порушення умов Договору в порядку статті статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України на 70 % до 6 405,66 грн.

Відповідач 20.09.2024, тобто у межах двадцятиденного строку, установленого ч.1 ст.256 ГПК України, через систему "Електронний суд" подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив про прийняття до розгляду заяви про зменшення/збільшення позовних вимог, тоді як відповідно до вимог 46 ГПК України така заява подається до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, проте в матеріалах справи відсутня ухвала про поновлення позивачу строку на подання заяви про збільшення/зменшення розміру позовних вимог і норми ГПК України не надають суду повноважень приймати до розгляду заяви про збільшення/зменшення розміру позовних вимог після закінчення (закриття) підготовчого провадження навіть за умови необхідності прийняття такої заяви для правильного вирішення спору;

- судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи (вх. № 3269) до набрання законної сили вироком по справі № 552/4050/21 по об`єднаному кримінальному провадженню №0000553 від 24.06.2021 та кримінальному провадженню № 000034 від 25.01.2021, що перебувають в провадженні Київського районного суду м. Полтави, оскільки якщо вироком Київського районного суду м. Полтави у вказаному провадженні буде встановлено факт незаконного проникнення на територію СТОВ «Прогрес» сторонніх осіб, унаслідок чого такими особами було здійснено блокування роботи СТОВ «Прогрес» та завдано останньому матеріальних збитків, то це свідчитиме про порушення позивачем своїх зобов`язань за Договором охорони щодо вжиття передбачених цим договором усіх заходів охорони території СТОВ «Прогрес» (не допускати проникнення сторонніх осіб на територію) та, відповідно, про відсутність підстав для стягнення заборгованості за таким договором;

- судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки тому факту, що позивач не направляв відповідачу в обумовлений пунктом 2.6 Договору строк (до кінця місяця) акти виконаних робіт за заявлений у позові період, що відповідно до передбаченої Договором процедури оплати послуг позбавляло замовника можливості виконати одну із дій, передбачених пунктом 2.7 (оплатити його або повернути із зауваженнями), а тому твердження суду першої інстанції про прийняття Відповідачем послуг та відсутність заперечень до них є передчасним та зробленим у зв`язку з неналежним дослідженням доказів та невстановленням усіх обставин по справі;

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі : головуючий суддя Слободін М.М., суддя Плахов О.В., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вх. № 2211 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 у справі № 917/885/23 та призначено справу до розгляду на 12.11.2024 о 13:45 год. Також зазначеною ухвалою встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.

Зазначену ухвалу отримано всіма учасниками справи в електронні кабінети через систему «Електронний суд» 25.09.2024 о 22: 26 год.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

08.10.2024 від відповідача надійшло клопотання (вх.№12902) про зупинення розгляду справи) до набрання законної сили вироком по справі № 552/4050/21 по кримінальному провадженню № 000034 від 25.01.2021, що перебувають в провадженні Київського районного суду м. Полтави.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000034 від 25.01.2021, за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст.209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 5ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України (копія обвинувального акту, скріншоту офіційного веб-сайту судової влади України з якого вбачається факт розгляду справи, а також копія останньої ухвали Київського районного суду м. Полтави по справі, додано до клопотання).

На думку відповідача, у тому випадку, якщо вироком Київського районного суду м. Полтави буде встановлено факт незаконного проникнення на територію СТОВ «Прогрес» сторонніх осіб, унаслідок чого такими особами було здійснено блокування роботи СТОВ «Прогрес» та завдано останньому матеріальних збитків, то це свідчитиме про порушення Позивачем своїх зобов`язань за Договором охорони. Позивач мав вживати згідно укладеного Договору усі заходи охорони території СТОВ «Прогрес», що послугує причиною щодо відсутності у СТОВ «Прогрес» обов`язку сплачувати неіснуючу заборгованість за неотримані фактично послуги охорони згідно Договору охорони.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з наведеною правовою нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом з цим, матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору по суті, до того ж, у випадку встановлення факту порушення позивачем своїх зобов`язань за Договором охорони, відповідач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав з окремим позовом або подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В судове засідання 12.11.2024 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та позивач, який проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес - 2500» , виконавцем, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес», замовником, було укладено Договір № 1367 на спеціалізовану постову охорону об`єкта (далі Договір), за умовами пункту якого Замовник передає, а Виконавець приймає під спеціалізовану постову охорону приміщення та майно, що належить Замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні в селі Майорщина Гребінківського району: контора (офіс) по вул. Козацька, 1; тік, склади по вул. Набережна 10 в.; тракторна бригада по вул. Покровська, 75 в; в селі Сліпорід-Іванівка: тік, склади по вул. Шевченка 104в ( тік, склади), а також автопатруль.

Відповідно до пункту 1.2 Договору Виконавець здійснює спеціалізовану постову охорону Об`єкта шляхом виставлення поста охорони, в дні і години указані в Дислокації до Договору.

Пунктом 1.2.1. становлено, що в Дислокації охорони Об`єкта вказується найменування і адреса "Об`єкта", кількість постів охорони, дні і час охорони.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Виконавець надає Замовнику послуги, а Замовник сплачує за надані послуги за цінами та у термін, які зазначені у Додатку № 2 - Умови розрахунку оплати за послуги Виконавця, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.4. оплата за послуги охорони здійснюється Замовником шляхом перерахування на поточний рахунок Виконавця коштів в розмірі згідно пункту 2.1 цього Договору не пізніше 05-го числа наступного місяця за попередній місяць, на підставі виставлених Виконавцем актів виконаних робіт та рахунків.

Згідно з пунктом 2.5. Договору охоронні послуги надані Виконавцем за місяць вважаються виконаними і прийнятими Замовником, якщо останній на протязі місяця не пред`явив мотивовану письмову претензію Виконавцю по якості наданих послуг. Охоронні послуги вважаються виконаними за умови складання сторонами та підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.6. Договору, закінчення поточного місяця Виконавець надає Замовнику два примірники Акту приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати і один примірник підписаного Акту повернути Виконавцю. У випадку наявності у Замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих Виконавцем у звітному місяці, Замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати Виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Пунктом 2.7. Договору визначено, що за умови неповернення Замовником підписаного Акту приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих Виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п. 2.6. даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані Виконавцем в повному обсязі і прийняті Замовником без зауважень.

Відповідно до пункту 3.1.2 Договору у разі затримки оплати наданих послуг Замовником Виконавець має право направити на адресу Замовника претензію із нарахованою пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми заборгованості за надані послуги, а Замовник зобов`язаний її розглянути (про що повідомити Виконавця) та перерахувати суму виниклої заборгованості і нарахованої пені.

Як стверджує позивач, відповідна претензія №26/06-23 від 23.06.2023 направлялася відповідачу, що підтверджується квитанцією про відправлення з бланком опису вкладення.

Позивачем до позовної заяви додано :

- Акт №А-00000156 здачі-прийняття робіт (надання послуг), за яким Виконавцем були надані послуги за Договором № 1367 від 01.02.2021 з 01.04.2021 року в лютому 2021 року на суму без ПДВ 218 270,00 грн., з ПДВ на суму 261 924,00 грн.;

- Акт №А-00000199 здачі-прийняття робіт (надання послуг), за яким Виконавцем були надані послуги за Договором № 1367 від 01.02.2021 з 01.04.2021 року в березні 2021 року на суму без ПДВ 218 270,00 грн., з ПДВ на суму 261 924,00 грн.;

- Акт №А-00000327 здачі-прийняття робіт (надання послуг), за яким Виконавцем були надані послуги за Договором № 1367 від 01.02.2021 у період з 01.04.2021 по 04.04.2021 року на суму без ПДВ - 8341,50 грн. , з ПДВ на суму 10009,80 грн.

Всього за даними актами послуги надані на суму (з урахуванням ПДВ) 533 857,80 грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем примірник кожного з вищенаведених актів здачі-прийняття робіт позивачеві в порядку пункту 2.6 Договору не повернутий, як і не висловлено жодних претензій або заперечень щодо якості та обсягу виконаних робіт, а тому, враховуючи умови пункту 2.7 Договору, такі послуги вважаються виконаними в повному обсязі та прийнятими замовником.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач 05.03.2021 частково оплатив надані відповідно до цих актів здачі-приймання послуги на суму 261 924,00 грн, тоді як частина заборгованості на суму 271933,80 грн. залишилась неоплаченою, у зв`язку з чим позивачем подано позов у даній справі.

Як вже зазначалося, заявою про зменшення/збільшення позовних вимог від 15.08.2024 позивач, серед іншого, зменшив розмір суми основного боргу до 266 628,90 грн., з посиланням на те, що, враховуючи встановлений в обвинувальному акті факт проникнення 02.04.2021 до приміщення адміністративної будівлі ТОВ "Антарес-2500" сторонніх осіб, повноцінним останнім днем надання послуг позивачем відповідачу є 2 квітня 2021, а не 4 квітня 2021, як було зазначено до цього у позові.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, із змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору до виконання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалося, згідно з пунктом 2.5. Договору охоронні послуги надані Виконавцем за місяць вважаються виконаними і прийнятими Замовником, якщо останній на протязі місяця не пред`явив мотивовану письмову претензію Виконавцю по якості наданих послуг. Охоронні послуги вважаються виконаними за умови складання сторонами та підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.6. Договору, до закінчення поточного місяця Виконавець надає Замовнику два примірники Акту приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати і один примірник підписаного Акту повернути Виконавцю. У випадку наявності у Замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих Виконавцем у звітному місяці, Замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати Виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Пунктом 2.7. Договору визначено, що за умови неповернення Замовником підписаного Акту приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих Виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п. 2.6. даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані Виконавцем в повному обсязі і прийняті Замовником без зауважень.

Отже, враховуючи умови зазначених пунктів Договору, необхідною умовою для оплати Замовником наданих Виконавцем послуг є надання Виконавцем Замовнику до кінця поточного місяця актів приймання-передачі наданих послуг, їх наступне підписання Замовником у триденний строк з моменту отримання останнім або невисловлення ним у цей строк жодних заперечень та претензій щодо наданих послуг.

Крім того, згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках.

Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже на примірнику опису вкладення у цінний лист, що видається відправникові, має бути зазначений номер поштового відправлення, відбиток календарного штемпелю та підпис працівника поштового зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження факту направлення наведених в позовній заяві актів здачі-приймання наданих послуг надано опис вкладення форми Ф.107, а також поштову накладну №172 від 16.05.2021.

При цьому, вищевказаний опис вкладення не містить ідентифікуючого номера поштового відправлення, яке направлялося адресату (СТОВ «Прогрес»), тоді як у поштовій накладній номером поштового відправлення зазначено №172.

Отже надані позивачем опис вкладення та поштова накладна не можуть вважатися належними, допустимими та достовірними доказами направлення відповідачеві трьох актів виконаних робіт (по 2 примірники кожен) за лютий, березень та квітень, про які вказано в даному описі вкладення.

При цьому, відповідач заперечує факт отримання вищезазначених актів здачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: допустимість, относимість, достовірність та імовірність.

Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття «допустимість доказів», яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатньо імовірних доказів на підтвердження надсилання відповідачеві та отримання останнім актів здачі-приймання послуг за заявлений у позові період, що, враховуючи умов пунктів 2.4-2.7 Договору, свідчить про недоведення позивачем факту виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати таких послуг.

Отже колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 266 628,90 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 3.1.2 Договору у разі затримки оплати наданих послуг Замовником Виконавець має право направити на адресу Замовника претензію із нарахованою пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми заборгованості за надані послуги, а Замовник зобов`язаний її розглянути (про що повідомити Виконавця) та перерахувати суму виниклої заборгованості і нарахованої пені.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем (з урахуванням розрахунку про зменшення/збільшення позовних вимог) заявлено до стягнення з відповідача 21 352,23 грн пені та 17 783,14 грн. 3 % річних та 105 863,44 грн. інфляційних втрат.

Проте, враховуючи відсутність правових підстав для задоволення основної позовної вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 266 628,90 грн., відсутні також правові підстави і для задоволення похідних від неї позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 21 352,23 грн, 3 % річних у розмірі 17 783,14 грн та інфляційних втрат у розмірі 105 863,44 грн. Отже місцевий господарський суд дійшов також помилкового висновку про стягнення з відповідача вказаних сум.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи та порушив норми матеріального права, у зв`язку з чим дане рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 270, 270, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (вх. № 2211 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 у справі № 917/885/23 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2024 у справі № 917/885/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500" (юр.адреса: просп. Миру, 24, кв. 176, м. Полтава, 36037, адреса для листування: вул. Довженка, 2Ж, м. Полтава, Полтавська область, 36002, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес (вул. Козацька, 1 А, с. Майорщина, Гребінківський район, Полтавська область, 37420, ) 7140,26 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.11.2024

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.В. Плахов

Суддя П.В. Тихий