ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2024 р.м. ХарківСправа № 922/3091/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віс-Т" (61052 м. Харків, вул. Різдвяна, 29-А)
про стягнення 2913,06 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Віс-Т", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки за неповернення невикористаних матеріалів в розмірі 2 913,06 грн, у томі числі 1952,28 грн за договором № 680525 від 26.06.2013 та 960,78 грн за договором № 68072301 від 23.07.2020.

Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2024 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 16.09.2024 до електронного кабінету позивача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач про розгляд даної справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 16.09.2024. Разом з тим копія, яка надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Віс-Т" () повернулась 27.09.2024 до господарського суду Харківської області без вручення адресату з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2024, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/3091/24 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи секретарем судового засідання було здійснено відповідну телефонограму на відомі засоби зв`язку, повідомлені позивачем у позовній заяві та зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Телефонограмма прийнята директором відповідача - Аверіним І.М. 18.10.2024.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

26.06.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 680525. Відповідно до п. 1.1 договору Замовник (позивач) доручає, а Підрядник (відповідач) приймає зобов`язання на виконання робіт з реконструкції теплових мереж від МК-1146/19 до МК-1146/19-5 по вул. Гани у м. Харкові, згідно ДБН 1.1-1 2000 та відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.2 договору Замовник щомісячно приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається Підрядником уповноваженому представнику Замовника не пізніше 25 числа звітного місяця.

Згідно з п. 5.1 договору Підрядник до завершення робіт відповідає за охорону майна і виконаних робіт на будівельному майданчику, додержання санітарних та пожежних вимог, складування будівельних матеріалів. Після закінчення робіт він зобов`язаний вивести з будівельного майданчика техніку, невикористані матеріали, відходи, допоміжні споруди тощо.

Відповідно до п. 6.2 договору для виконання робіт Замовник забезпечує Підрядника основними матеріалами та обладнанням, які передаються останньому по акту прийомки-передачі без надання власності на них, з вказанням вартості матеріалів та обладнання та строків повернення залишків.

Згідно з п. 13.6 договору за порушення умов цього договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні спричинені цим збитки, в тому числі втрачену вигоду, в порядку, передбаченому чинним законодавством та цим договором.

Згідно з п. 17.1 даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2013 року.

Пунктом 17.2 договору передбачено, що закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало під час дії Договору.

На виконання умов договору № 680525 від 26.06.2013 позивач передав відповідачу матеріали на загальну суму 928 347,26 грн за накладними: № 140 від 26.07.2013, № 230 від 13.09.2013, № 2481 від 24.09.2013, № 328 від 31.10.2013, № 352 від 21.11.2013, № 400 від 12.12.2013.

Виконані роботи з використанням матеріалів позивача оформлені актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р., актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р., актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р., актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р., актом № 5-2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р., актом № 5-3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р.

Так, із обставин справи убачається, що відповідно до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 215231,48 грн.

Відповідно до акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 156 710,71 грн.

Також, відповідно до акту № 3 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 115 144,21 грн.

Відповідно до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 251 453,08 грн.

Згідно з актом № 5-2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 9 515,90 грн.

Крім того, відповідно до акту № 5-3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 157 665,57 грн.

Отже, загальна вартість використаних відповідачем матеріалів позивача за договором № 680525 від 26.06.2013 становить 905720,95 грн.

За наслідками виконання відповідних робіт відповідачем не було використано переданих позивачем за договором № 680525 від 26.06.2013 матеріалів на суму 22 626,31 грн (928 347,26 - 905 720,95), які позивач листом № 09-2736 від 06.08.2014 просив відповідача повернути або оплатити їх вартість.

Також, із обставин справи убачається, що невикористані матеріали на суму 19740,69 грн за договором № 680525 від 26.06.2013 відповідачем було повернуто відповідно до приходного ордеру № 110301 від 03.11.2014.

З матеріалів справи також убачається, що Листом за вих. № 55 від 13.09.2021 відповідач просив перенести невикористані за договором № 680525 від 26.06.2013 дві ж/б плити ПО-2 0,44 м.кв. на договір № 68072302 від 23.07.2020.

Вартість вказаних труб відповідно до накладної № 328 від 31.10.2013 становить 933,44 грн.

На підставі листа відповідача за вих. № 55 від 13.09.2021 невикористані матеріали за договором № 680525 від 26.06.2013 на суму 933,34 грн були перенесені на договір № 68072302 від 23.07.2020, що підтверджується оборотною відомістю за отримані ТМЦ станом на 01.04.2024.

Залишок невикористаних та неповернутих позивачу за договором № 680525 від 26.06.2013 матеріалів складає 1952,28 грн (22 626,31 - 19 740,69 - 933,34).

Так, з матеріалів справи убачається, що 23.07.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 68072301, відповідно до умов пункту 1.1. якого, Підрядник (відповідач) зобов`язується виконати роботи: капітальний ремонт теплових мереж на ділянці від ВТ 44/2 до Вт 44/3 за адресою: вул. Клочківська, 338 А в м. Харкові (далі - роботи) згідно ДСТУ Б Д. 1.1-1: 2013 (по ДК 021:20-8 - Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь) та відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.4 договору Замовник (позивач) приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається Підрядником уповноваженому представнику Замовника не пізніше 25 числа звітного місяця.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що для виконання робіт Замовник забезпечує Підрядника основними матеріалами та обладнанням, які передаються останньому по акту приймання-передачі без надання власності на них, з зазначенням їх вартості. На Підрядникові лежить ризик їх випадкової втрати і пошкодження до моменту завершення робіт. Надання матеріалів за рахунок Замовника відображається Підрядником у актах виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.3 договору всі невикористані Підрядником матеріали, якими забезпечував Замовник, підлягають поверненню Замовнику.

Згідно з п. 13.5 договору за порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки, в тому числі втрачену вигоду, в порядку, передбаченому чинним законодавством та цим договором.

Відповідно до п. 17.1 договору (у редакції додаткової угоди № 1 від 30.12.2020) даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору № 68072301 від 23.07.2020 позивач передав відповідачу матеріали на загальну суму 105 854,30 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчені копії накладних: № 112301 від 23.11.2020, № 021801 від 18.02.2021.

Виконані роботи з використанням матеріалів позивача оформлені актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2021р.

Відповідно до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2021р. вартість використаних матеріалів Замовника складає 104 091,32 грн.

За наслідками виконання відповідних робіт відповідачем не було використано переданих позивачем за договором № 68072301 від 23.07.2020 матеріалів на суму 1 762,98 грн (105 854,30 -104 091,32).

Так, із обставин справи убачається, що Листом за вих. № 53 від 13.09.2021 відповідач просив перенести невикористані за договором № 68072301 від 23.07.2020 муфти Dn 100/200 термоусадкові з комплектом ізоляції стиків ст/пе 80 у кількості 2 шт. на договір № 68072302 від 23.07.2020.

Вартість вказаних муфт згідно накладної № 112301 від 23.11.2020, за якою ці муфти були передані відповідачу, складає 802,20 грн. (401,1 х 2).

На підставі листа відповідача за вих. № 53 від 13.09.2021 невикористані матеріали за договором № 68072301 від 23.07.2020 на суму 802,20 грн були перенесені на договір № № 68072302 від 23.07.2020, що підтверджується оборотною відомістю за отримані ТМЦ станом на 01.04.2024.

Залишок невикористаних та неповернутих позивачу за договором № 68072301 від 23.07.2020 матеріалів складає 960,78 грн (1 762,98 - 802,20).

Отже, загальна сума невикористаних та неповернутих відповідачем позивачу матеріалів складає 2913,06 грн., у тому числі 1952,28 грн. за договором № 680525 від 26.06.2013 та 960,78 грн. за договором № 68072301 від 23.07.2020.

Так, з матеріалів справи убачається, що 13.08.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою у семиденний строк або повернути невикористані матеріали на суму 2913,06 грн, або сплатити їх вартість.

Проте відповідач відповіді не надав та залишок невикористаних матеріалів на суму 2913,06 грн відповідачем не повернуто, отже їх вартість позивачу не сплачена/

Такі обставини стали підставою для звернення до господарського суду с зазначеним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 статті 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Згідно зі статтею 841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Згідно ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі № 3-18гс15.

Протиправна поведінка відповідача, а саме його протиправна бездіяльність полягає у порушені відповідачем зобов`язання щодо повернення позивачу невикористаних матеріалів.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає в бездіяльності відповідача з повернення матеріалів, оскільки законодавством саме на відповідача покладений обов`язок повернення невикористаних матеріалів, який не ставиться в залежність від дій позивача.

Вина відповідача полягає в тому, що неповернення позивачу невикористаних матеріалів безпосередньо залежало від його волі, оскільки саме на нього покладений такий обов`язок.

Збитками є сума, що становить різницю між вартістю наданих позивачем відповідачу матеріалів за відповідними накладними з урахуванням частково повернутих матеріалів та вартістю використаних матеріалів, яка зазначена у актах приймання виконаних будівельних робіт.

Тобто наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню повністю/

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віс-Т" (61052 м. Харків, вул. Різдвяна, 29-А, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) - 913,06 грн. збитків за неповернення невикористаних матеріалів (що складаються з: 1952,28 грн за договором № 680525 від 26.06.2013 та 960,78 грн за договором № 68072301 від 23.07.2020) та 2422,40 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "15" листопада 2024 р.

Суддя Є.М. Жиляєв