УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

21.11.2024Справа № 910/13168/24

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши заяву б/н від 15.11.2024 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон»

у справі № 910/13168/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2024 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 24.10.2024 року до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 2 094 300,80 грн., з них: основного боргу - 1 859 880,00 грн. (один мільйон вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень), пені - 180 408,36 грн. (сто вісімдесят тисяч чотириста вісім гривень 36 копійок), 3% річних - 14 787,57 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 57 копійок) та інфляційних збитків - 39 224,87 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні 87 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю № 13/1771-МТР від 14.05.2024 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13168/24, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.11.2024 року.

18.11.2024 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон» надійшла заява б/н від 15.11.2024 року «Про забезпечення поову», в якій позивач просить забезпечити позов шляхом заборони Акціонерному товариству "Юнекс Банк" здійснювати виплату грошових коштів на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" за банківською гарантією № 2024/1/1314/V від 13.05.2024 року у розмірі 92 994,00 грн.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що за результатами публічної закупівлі UA-2024-04-13-000134-a між позивачем та відповідачем було укладено договір про закупівлю № 13/1771-МТР від 14.05.2024 року. Виконання даного договору було забезпечено банківською гарантією № 2024/1/1314/V від 13.05.2024 року на суму 92 994,00 грн., виданою Акціонерним товариством "Юнекс Банк". 14.11.2024 року Акціонерним товариством "Юнекс Банк" було надіслано на адресу позивача повідомлення про отримання вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» по банківській гарантії від 13.05.2024 pоку № 2024/1/1314/V. На переконання позивача, звернення ПАТ «Укрнафта» за стягненням коштів за банківською гарантією від 13.05.2024 pоку № 2024/1/1314/V до моменту вирішення судом даного спору про стягнення заборгованості в розмірі 2 094 300,80 грн., що виникла з вини відповідача, може свідчити про умисні дії відповідача, спрямовані на неправомірне заволодіння коштами позивача до моменту вирішення спору.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 136 ГПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача(ів) або пов`язаних з ним(и) інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача(ів) (заявника(ів)).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (за вимогами майнового характеру) або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (за вимогами немайнового характеру), що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 року у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 року у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 року у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 року у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 року у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 року у справі № 911/3208/21.

На переконання суду, про обставини з якими пов`язується вжиття певного виду забезпечення позову може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише припущення заявника не може бути беззаперечною обставиною для висновку про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а отже і не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Саме по собі твердження позивача про те, що відповідач допустив неналежне виконання договірних зобов`язань не є обґрунтованим припущенням про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову (у разі задоволення позовних вимог) рішення суду не можливо буде виконати, з огляду на те, що відповідач є юридичною особою, що зареєстрована за законодавством України, не перебуває в стані припинення, а отже продовжує здійснювати підприємницьку діяльність.

Водночас, у даному випадку суд вважає за необхідне звернутися до висновків Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 17.05.2024 року у справі № 910/17772/20, що забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

У наведеній постанові об`єднана палата дійшла висновку, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Юнекс Банк" здійснювати виплату грошових коштів на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" за банківською гарантією № 2024/1/1314/V від 13.05.2024 року у розмірі 92 994,00 грн. суперечитиме висновкам об`єднаної палати, викладеним у постанові від 17.05.2024 року у справі № 910/17772/20.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи поновлення порушених й оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон».

З огляду на вище викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 15.11.2024 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю «Інво Юніон» у справі № 910/13168/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 21 листопада 2024 року.

Суддя О.В. Котков