ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 Справа № 917/1563/24

Суддя Господарського суду Полтавської області Кльпов І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", бульв.Л.Українки,26, м.Київ, 01133

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", вул.Колективна, 10, м.Полтава, 36019

про стягнення грошових коштів

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення 13576,00грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.09.2024 відкрито провадження у справі № 917/639/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 19.09.2024 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет 20.09.2024, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа та на поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29 січня 2024 року у м. Києві водій автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «SKODA KODIAQ», НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками.

Транспортний засіб «SKODA KODIAQ», НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-TR218161560 від 29.11.2023 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2024 року по справі

№ 754/2034/24 водія автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 було визнано винним в настанні вищезазначеної ДТП.

Матеріальний збиток згідно рахунку № 239 від 16.02.2024 року складає 13 576,00 грн.

Позивач зазначає, що окільки, транспортний засіб «SKODA KODIAQ», НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів № 06- TRвід 29.11.2023 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13 576,00 грн.

Згідно даних ЦБД МТСБУ цивільно-правова відповідальність застрахована відповідно до Полісу № ЕР/216251382 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ "СК "САЛАМАНДРА".

28.05.2024 року Позивачем було направлено вимогу за вих. № 03/3278 від 27.05.2024 року з електронним цифровим підписом на електронну пошту Відповідача.

28.05.2024 року Позивачем було отримано підтвердження про отримання вимоги вих. № 03/3278 від 27.05.2024 року від Відповідача, що підтверджується скриншотом з електронної пошти представника Позивача.

Позивач зазначає, що 26.08.2024 року був 90-й день, в який відповідач мав прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або ж прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Проте, станом на дату складання даного позову відповідач свої зобов`язання не виконав.

Дана обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика у межах фактичної виплати, перейшло право вимоги, яке потерпілий Страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Право регресу до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Згідно статті 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної

чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою

особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

23 вересня 2015 року Верховним судом України було винесено постанову № 3- 303гс15, в якій судом зроблено правовий висновок, що відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором КАСКО отримує від страхувальника (потерпілої особи) права кредитора, а не регресу. Суд також вказує, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Такі ж висновки підтверджено і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17, тобто за суброгації відбувається лише заміна у вже наявному зобов"язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов"язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов"язків іншої особи у конкретних правовідносинах.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його

невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідач вказаний розрахунок не спростував, свого розрахунку до матеріалів справи не надав, відзив із запереченнями в цій частині не направив. Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач повинен відшкодувати позивачу 13 576,00 грн страхового відшкодування.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у даній справі в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «САЛАМАНДРА» (ідентифікаційний , вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", бульв.Л.Українки,26, м.Київ, 01133, ) 13 576,00 грн. страхового відшкодування та 3028,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Кльопов І.Г.