ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3411/23

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "МХП", м. Миронівка

про стягнення 546 120 грн. 04 коп.

Представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Лавренюк Л.П., Старовойт М.Б.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рім-Буд звернулось до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства МХП про стягнення заборгованості за договором підряду в капітальному будівництві у розмірі 546 120,04 грн., з яких: 456 156,47 грн. основного боргу, 5 017,72 грн. штрафу, 17 673,12 грн. 3% річних та 67 272,73 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору підряду в капітальному будівництві № БА 3 від 20.07.2021 року не сплативши позивачу повну вартість виконаних будівельних робіт.

Відповідачем поданий відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись на наступне:

Крім основного зобов`язання по сплаті за будівельні роботи, згідно п. 5.2. договору сторони погодили, що ПАТ «МХП» безвідклично та безумовно уповноважено контрагентом не здійснювати оплату за вже поставлений товар/надані послуги/виконані роботи, тут та надалі в розумінні податкового кодексу України у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ, до отримання ПАТ «МХП» податкової накладної (податкових накладних) з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її складання та реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої контрагентом особи, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних з даними, що відповідають фактично поставленому товару/наданим послугам/виконаним роботам. ПАТ «МХП» здійснює оплату суми, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів з дати реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Відповідачем було сплачено позивачу 459 497,61 грн. відповідно до зареєстрованих податкових накладних на виконання п. 4.3. договору. В той же час, позивачем не надано відповідачу та не зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 316 480,43 грн.

Відтак, відповідач вважає, що внаслідок порушення позивачем п. 4.3 договору та п. 5.2. додатку № 1 до договору, у нього на день розгляду справи не виникло обов`язку по сплаті позивачу суми 316 480,43 грн., оскільки позивачем не зареєстровано відповідно до вимог Податкового кодексу України податкові накладні на дану суму.

На день розгляду справи позивачем в порушення п. 4.4. договору не надано відповідачу рахунку-фактури на суму, що дорівнює 3% від ціни договору на суму 139 676,05 грн., а тому відповідач вважає що у нього також не виникло обов`язку сплати по даній сумі.

Таким чином відповідач вважає що ним не було порушено зобов`язань перед позивачем, оскільки відсутні підстави для сплати коштів, а тому вважає вимоги позивача протиправними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

24.01.2024 р. представником позивача через систему «Електронний суд» надано відповідь на відзив, в якому він посилається на те, що на виконання приписів Умов до Договору, що є невід`ємною частиною договору, позивачем було складено 28.03.2022 року, у відповідності до норм Податкового кодексу України податкову накладну № 1 на суму ПДВ 178 136,29 грн., та відправлено на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних в строк передбачений законодавцем.

Реєстрацію вищезазначеної податкової накладної та інших ПН відправлених позивачем для реєстрації було неправомірно зупинено ДПС України, чим порушено право позивача. Для відновлення порушеного права, позивач звернувся з позовною заявою до адміністративного суду в якій просив суд визнати протиправним рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області, щодо відповідності позивача критеріям ризиковості та визнати дії ДПС України, щодо зупинення реєстрації ПН неправомірними за зобов`язати зареєструвати ПН, реєстрацію яких зупинено, в тому числі згадану ПН № 1 від 28.03.2022 року, на суму ПДВ 178 136,29 грн.

07 вересня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/11130/23 позовні вимоги ТОВ «Рім-Буд» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України задоволено в повному обсязі, чим рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність позивача критеріям ризиковості скасовано, а ДПС України зобов`язано зареєструвати ПН реєстрацію яких неправомірно було зупинено датами їх надходження для реєстрації.

Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі 160/11130/23 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2024 року у згаданій справі ГУ ДПС у Дніпропетровській області відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою в зв`язку з тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2023 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2023 року не підлягають касаційному оскарженню.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким зобов`язано ДПС України зареєструвати ПН на суму ПДВ 178 136,29 грн., набрало законної сили 07 грудня 2023 року.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області рішення суду виконане та виключено ТОВ «Рім-Буд» з реєстру платників, що відповідають критеріям ризиковості.

Проте, станом на сьогодні ДСП України зазначене рішення суду не виконало, ПН № 1 від 28.03.2022 року на суму ПДВ 178 136,29 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровано. На адвокатський запит представника позивача, стосовно виконання рішення суду ДПС України не відповідає.

Підсумовуючи вищенаведене, позивач наголошує на тому, що він належним чином виконав умови договору в частині своєчасної реєстрації ПН, але в силу неправомірних дій контролюючого органу реєстрацію ПН було зупинено, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 160/11130/23.

Отже, позивач відправляючи ПН на реєстрацію не знав та не міг знати про неправомірну зупинку реєстрації ПН, та жодним чином не міг запобігти таким неправомірним діям контролюючого органу.

28.02.2024 р. представником відповідача подано додаткові письмові пояснення, в яких він зазначає, що доводи позивача про те, що ПН № 18 від 31.01.2022 р. на суму ПДВ 138 344,18 грн. було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних не відповідають дійсності, що підтверджується випискою з електронного кабінету платника податків.

Відповідач стверджує, що позивачем не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 316 480,43 грн. Відтак, внаслідок порушення позивачем умов договору, у відповідача на день розгляду справи не виникло обов`язку по сплаті позивачеві 316 480,43 грн.

03.04.2024 р. представником позивача через систему «Електронний суд» були подані додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що загальна сума ПДВ за податковою накладною № 1 від 28.03.2022 р. та податковою накладною № 18 від 31.01.2022 р. складає 316 480,43 грн., що дорівнює сумі податкового кредиту відповідача та яку відповідач не сплатив на користь позивача (предмет спору). Реєстрацію даних накладних неправомірно було зупинено ДПС України.

Відправляючи на реєстрацію податкові накладні на загальну суму ПДВ 316 480,43 грн. позивач належним чином виконав умови договору в частині своєчасної реєстрації ПН, але в силу неправомірних дій контролюючого органу, реєстрацію ПН було зупинено, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили.

Отже, позивач зазначає про те, що відправляючи на реєстрацію ПН, він не знав та не міг знати про неправомірну зупинку їх реєстрації та жодним чином не міг запобігти таким неправомірним діям контролюючого органу. При цьому позивач не маючи впливу на контролюючий орган не мав можливості запобігти або припинити правопорушення, вчинене контролюючим органом.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.06.2024 р. по 14.08.2024 р. та з 14.08.2024 р. по 21.08.2024 р. для надання додаткових пояснень у справі.

Представник позивача в засідання суду не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача просили суд в позові відмовити за відсутністю вини в діях відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

20.07.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рім-Буд» (контрагент) та Приватним акціонерним товариством «МХП» (МХП) було укладено договір підряду в капітальному будівництві № 3 відповідно до п. 1.1. якого контрагент зобов`язується у встановлені строки за завданням МХП виконати будівельно-монтажні роботи, зазначені в додатках до договору, а МХП прийняти та оплатити зазначені роботи.

Відповідно до п. 1.2.1. Додаток № 1 «Умови, застосовані до договорів, укладених між МХП та контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконані контрагентом зобов`язання в редакції від 01.06.2020» і які є обов`язкові до виконання сторонами договору. Дані умови опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», розміщені на сторінці офіційного сайту МХПhttps://www.mhp.com.ua/uk/partners/yurydychna-informatsiya та діють у відповідності до вказаних у них положеннях.

Відповідно до п. 4. Додатку № 2 до договору МХП здійснює оплату робіт шляхом перерахування на поточний банківський рахунок контрагента у наступному порядку:

4.1. авансового платежу в розмірі 30 % від вартості замовлених робіт протягом 5 банківських днів з дати підписання договору (в тому числі додатків до нього) на підставі отриманого від контрагента рахунку-фактури;

4.2. проміжні платежі на підставі підписаних сторонами без зауважень актів приймання-передачі виконаних робіт не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 3 банківських днів з моменту підписання їх сторонами із зменшенням суми, що підлягає до сплати по кожному підписаному акту приймання-передачі виконаних робіт на 53 % (сума відсотку авансу та відсотків по платежам згідно п.п. 4.3. та 4.4. даного додатку);

4.3. платіж у розмірі 20 % від вартості виконаних робіт, вказаної у всіх підписаних сторонами без зауважень актах приймання-передачі виконаних робіт, не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 5 банківських днів з моменту підписання сторонами останнього Акту приймання-передачі виконаних робіт але у будь-якому випадку після здачі контрагентом МХП всієї виконавчої документації згідно з чинним законодавством та проектної документації за штампом МХП «У виробництво робіт» у паперовому вигляді;

4.4. 3% від вартості робіт, вказаної у всіх підписаних сторонами без зауважень актах приймання-передачі виконаних робіт не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 365 календарних днів з моменту підписання сторонами останнього акту приймання-передачі виконаних робіт, але у будь-якому випадку після виконання контрагентом гарантійних зобов`язань, що виникли за період експлуатації (365 календарних днів з моменту підписання останнього акту), на підставі отриманого від контрагента рахунку-фактури.

В п. 5. Додатку № 2 до договору зазначено про те, що загальна вартість (ціна) даного договору не перевищує 4 980 000,00 грн. (чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) з урахуванням ПДВ 830 000,00грн. На момент укладення Договору вартість замовлених робіт складає 4 980 000,00грн. (чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) з урахуванням ПДВ.

Згідно п. 5.1. договору контрагент приступає до виконання робіт з моменту отримання від МХП проектної документації та будівельного майданчика по акту приймання-передачі, якщо інше не зазначено у графіку виконання робіт (Додаток № 4 до договору), а також зобов"язується виконати роботи у строки, передбачені договором. У разі несвоєчасного надання контрагенту від МХП вихідних даних та будівельного майданчика для виконання робіт, такі випадки фіксуються сторонами актами в установленому порядку, при цьому строк виконання робіт корегується відповідно (пропорційно) строкам затримки.

Роботи за даним договором виконуються контрагентом згідно проектної документації, технічного завдання та у відповідності до державних будівельних норм, вимог діючого законодавства (п. 5.2. договору).

За результатами виконання робіт контрагент подає МХП акт приймання-передачі виконаних робіт у порядку, передбаченому Додатком № 2 до цього договору (п. 5.3. договору).

На виконання умов п. 4.1. договору відповідачем перерахований на рахунок позивача аванс в сумі 1 494 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 23.07.2021 р.

Позивач виконував роботи з будівництва розширення корпусу миття автомобілів на об`єкті «Реконструкція корпусу миття автомобілів з добудовою приміщень сервісного обслуговування автомобілів комплексу по забою курчат-бройлерів філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», що підтверджується актами виконаних робіт на загальну суму 4 655 868,17 грн.

Відповідач в свою чергу на підставі підписаних без зауважень актів приймання-передачі виконаних робіт здійснював проміжні платежі за виконані позивачем роботи, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № від 05.10.2021 на суму 77 533,52 грн.; № від 23.11.2021 на суму 153 211,98 грн.; № від 26.11.2021 на суму 576 575,07 грн.; № від 22.12.2021 на суму 409 810,21 грн.; № від 22.12.2021 на суму 37 747,17 грн.; № від 25.01.2022 на суму 8 107,60 грн.; № від 01.02.2022 на суму 422 928,15 грн.; № від 04.04.2022 на суму 405 104,79 грн.; № від 06.05.2022 на суму 261 413,72 грн.; № від 06.05.2022 на суму 75 120,49 грн.; № від 06.05.2022 на суму 65 196,59 грн.; № від 06.05.2022 на суму 32 992,99 грн.; № від 17.06.2022 на суму 179 969,43 грн.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, роботи виконані позивачем належним чином, зауваження щодо якості виконаних будівельних робіт у сторін відсутні, недоліків при виконанні робіт не виялено, що також підтверджено представниками сторін в судовому засідання.

В той же час, відповідно до п.п. 1.2.1. п. 1.2. Договору невід`ємною частиною Договору, що визначає зобов`язання сторін та регулює його окремі положення є Додаток № 1 - «Умови, застосовані до договорів, укладених між МХП та контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконанні контрагентом зобов`язання (далі - умови) в редакції від 01.06.2020» і які обов`язкові до виконання сторонами договору. Дані Умови опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», розмішені на сторінці офіційного сайту МХП та діють у відповідності до вказаних у них положень.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що підписуючи даний договір сторони підтверджують, що ознайомлені із додатком № 1 до договору, та погоджуються із застосуванням умов, що ним передбачені, під час виконання даного договору.

Пунктом 1.2. Умов передбачено, що ці Умови застосовуються додатково до умов та положень основного тексту Договору та Додатків до нього, не відміняють положення Договору та Додатків до нього. У разі будь-яких розбіжностей чи суперечностей між цими Умовами та положеннями основного тексту Договору, переважна сила надається даним Умовам, якщо інше не передбачено даними Умовами або прямо (шляхом вказання пунктів умов, що застосовуються із відмінностями) погоджено письмово сторонами у основному Договорі чи Додатках до нього.

Згідно п. 5.2 Умов сторони Договору домовились та погодили, що МХП безвідклично та безумовно уповноважено контрагентом не здійснювати оплату за вже поставлений товар/надані послуги/виконані роботи, тут та надалі в розумінні Податкового кодексу України у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ, до отримання МХП податкової накладної (податкових накладних) з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її складання та реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої контрагентом особи, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних з даними, що відповідають фактично поставленому товару/наданим послугам/виконаним роботам. МХП здійснює оплату суми, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів з дати реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Загальна сума ПДВ за Договором становить 775 978,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було зареєстровано та надано відповідачу податкову накладну від 23.11.2021 № 10 на суму 25 535,33 грн.; податкову накладну від 25.01.2022 № 7 на суму 1 351,27 грн.; податкову накладну від 26.11.2021 № 11 на суму 96 095,85 грн.; податкову накладну від 05.10.2021 № 31 на суму 12 922,25 грн.; податкову накладну від 22.12.2021 № 34 на суму 74 592,90 грн.; податкову накладу від 23.07.2021 № 32 на суму 249 000,00 грн. Всього на загальну суму 459 497,61 грн.

В свою чергу, відповідачем було сплачено позивачу 459 497,61 грн. відповідно до зареєстрованих податкових накладних, на виконання п. 4.3. Договору.

В той же час, позивачем не надано відповідачу та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 316 480,43 грн.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, реєстрацію вищезазначеної податкової накладної та інших ПН відправлених позивачем для реєстрації було зупинено Державною податковою службою України, у зв`язку з чим, позивач оскаржував дії ДПС до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі № 160/11130/23 позовні вимоги ТОВ «Рім-Буд» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС України задоволено в повному обсязі, чим рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність позивача критеріям ризиковості скасовано, а ДПС України зобов`язано зареєструвати ПН реєстрацію яких було зупинено датами їх надходження для реєстрації.

Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі 160/11130/23 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою в зв`язку з тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 року не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); дво- чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однією з умов належного виконання зобов`язання є виконання його у встановлений строк. Так, частина 1, 2 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь- який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ч. 1. ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням наведеного суд вважає, що у даному випадку, станом на день звернення позивача з позовом до суду, було відсутнє порушене право позивача, оскільки останнім не надано належних доказів на підтвердження виникнення у відповідача обов`язку щодо остаточного розрахунку за виконані роботи, як то передбачено умовами укладених між сторонами договорів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов 'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Враховуючи вищезазначене, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 19.11.2024 року.

Суддя Л.Я. Мальована