ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м.Харків Справа № 913/350/24

Провадження № 14/913/350/24

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Онікс», м. Київ

до Російської Федерації, м. Москва, Російська Федерація

про стягнення 309366581,90 грн

секретар судового засідання Шептовицька А.А.

У засіданні брали участь:

від позивача: адвокат Руденко А.О., ордер № 0042893 від 02.07.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 5900 від 18.05.2017;

від відповідача: представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Онікс» (далі - ТОВ «Торговий дім «Онікс») через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до держави - Російська Федерація про стягнення завданих збройною агресією Російської Федерації збитків в розмірі 309366581,90 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 7867198,83 доларів США або 7317644,30 Євро, з яких:

- сума збитків у вигляді втрачених активів в розмірі 237888782,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро;

- сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 24.02.2022 до 03.04.2024 в розмірі 17196210,28 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 437300,00 доларів США або 406752,88 Євро;

- сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 03.04.2024 до 03.04.2029 в розмірі 54281589,62 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 1380382,00 доларів США або 1283953,91 Євро.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ТОВ «Торговий дім «Онікс» зареєстроване в якості юридичної особи 16.04.2019.

Основним видом діяльності Товариства є: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (КВЕД 68.20); виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин (КВЕД 20.13); виробництво інших основних органічних хімічних речовин (КВЕД 20.14); виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції (КВЕД 20.20); організація будівництва будівель (КВЕД 41.10); виробництво вибухових речовин (КВЕД 20.51); діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами (КВЕД 46.18); діяльність у сфері права (КВЕД 69.10); діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (КВЕД 69.20); консультування з питань комерційної діяльності й керування (КВЕД 70.22).

В процесі здійснення господарської діяльності Товариство використовувало власні активи: транспортні засоби (легковий, вантажний, спеціальний, залізничний); промислові будівлі і споруди (в тому числі під`їзні залізничні колії та автошляхи); земельні ділянки; промислове обладнання та устаткування.

Як зазначає позивач, ТОВ «Торговий дім «Онікс» на праві власності належать об`єкти нерухомості, які знаходились у м. Сєвєродонецьк Луганської області за адресами: вул. Промислова, буд. 2-Н, вул. Промислова, буд. 14, вул. Промислова, буд. 2к, вул. Промислова, буд. 2-ю3, вул. Промислова, буд. 2-р1, вул. Промислова, буд. 2-у5, вул. Промислова, буд. 2-Я, вул. Промислова, буд. 2-ю1, вул. Промислова, буд. 2-п2, вул. Промислова, буд. 2-в1, вул. Промислова, буд. 2-п4, вул. Промислова, буд. 2-п12, вул. Промислова, буд. 2-п8, вул. Промислова, буд. 2-п9, вул. Промислова, буд. 2-п10, вул. Промислова, буд. 2-п13, вул. Промислова, буд. 2-п3, вул. Промислова, буд. 2-у10, вул. Промислова, буд. 2-р2.

Проте, внаслідок військової агресії Російською Федерації проти України 24.02.2022 усі активи ТОВ «Торговий дім «Онікс» були втрачені.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», викладеного у Звіті про незалежну оцінку майна, що проводився з 08.02.2024 по 05.04.2024, ринкова вартість об`єкта оцінки втрачених активів ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації станом на дату оцінки, становить (без Податку на додану вартість): 237888782,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 03.04.2024 (39,3236 гривень за 1 долар США, 42,2768 гривень за 1 Євро) 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро.

Крім того, позивач зазначає, що товариству спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди.

Так, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», викладеного у Звіті про незалежну оцінку, збитки у вигляді упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на 03.04.2024 становить 71477799,90 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки - 03.04.2024 - 1817682,00 доларів США або 1690709,80 Євро.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у вигляді втрачених активів внаслідок збройної агресії Російської Федерації в розмірі 237888782,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро, а також суму збитків у вигляді упущеної вигоди: за період з 24.02.2022 до 03.04.2024 в розмірі 17196210,28 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 437300,00 доларів США або 406752,88 Євро і за період з 03.04.2024 до 03.04.2029 в розмірі 54281589,62 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 1380382,00 доларів США або 1283953,91 Євро.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.08.2024 позовну заяву б/н від 30.07.2024 ТОВ «Торговий дім «Онікс» було залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків.

07.08.2024 від ТОВ «Торговий дім «Онікс» на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви б/н від 05.08.2024.

Розглянувши заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що позивачем усунено недоліки позовної заяви у визначений судом строк.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/350/24. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 29 серпня 2024 року о 10:00.

12.08.2024 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Торговий дім «Онікс» - адвоката Руденко Андрія Олександровича надійшла заява б/н від 09.08.2024 про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 913/350/24 з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 12.08.2024 вказану заяву представника ТОВ «Торговий дім «Онікс» - адвоката Руденко Андрія Олександровича б/н від 09.08.2024 було задоволено.

28.08.2024 позивач через систему «Електронний суд» надіслав на адресу суду заяву б/н від 28.08.2024, до якої додав докази направлення ухвали Господарського суду Луганської області від 08.08.2024 у справі № 913/350/24 з перекладом на російську мову відповідачу.

Вказана заява разом з доданими до неї документами розглянута та долучена до матеріалів справи.

Крім того, 28.08.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 28.08.2024, в якій позивач зазначив, що враховуючи статус відповідача у справі позивач вважає, що задля належного повідомлення про розгляд судової справи можливе вчинення наступних дій: надання позивачем суду перекладу ухвали Господарського суду Луганської області про відкриття провадження у справі на російську мову, з нотаріальним засвідченням вірності перекладу; звернення до Міністерства юстиції України із судовим дорученням про вручення процесуальних документів відповідачу у справі - Російській Федерації; направлення ухвал суду позивачем до посольств Російської Федерації, які розташовані поза межами Російської Федерації та України; здійснювати повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України; здійснювати повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання ухвали на його електронні пошти (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ).

Також позивач повідомив про свою можливість за власний рахунок виконувати переклад процесуальних документів у даній судовій справі з подальшим направленням таких документів до посольств Російської Федерації, які розташовані поза межами Російської Федерації та України.

Судом заява розглянута та долучена до матеріалів справи.

Ухвалою від 29.08.2024 відкладено підготовче засідання на 30 вересня 2024 року о 10: 00.

11.09.2024 на адресу суду надійшла заява від представника позивача б/н від 23.08.2024, до якої додано докази направлення ухвали Господарського суду Луганської області від 08.08.2024 у справі № 913/350/24 з перекладом на російську мову відповідачу, зокрема до посольств Російської Федерації в Швейцарії, Німеччині та Бельгії.

Заява разом з доданими до неї доказами розглянута та долучена до матеріалів справи.

23.09.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява б/н від 20.09.2024, в якій він просить приєднати до матеріалів справи докази отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками до неї, ухвали Господарського суду Луганської області від 08.08.2024 про відкриття провадження у справі № 913/350/24 та ухвали від 29.08.2024 про відкладення розгляду справи № 913/350/24. Разом з тим, представник позивача просить суд закрити підготовче засідання у справі та призначити до розгляду по суті.

Суд вищевказану заяву разом з доданими до неї доказами розглянув та долучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 30.09.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження по 05.11.2024 (включно); закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 жовтня 2024 року о 10:00.

30.10.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 29.10.2024, в якій він просить приєднати до матеріалів справи докази отримання відповідачем копії ухвали Господарського суду Луганської області від 30.09.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову, які були надіслані позивачем на адресу посольств Російської Федерації в Швейцарії, Німеччині та Бельгії.

З доданих до заяви додатків вбачається, що 15.10.2024 ТОВ «Торговий дім «Онікс» відправило копію вищевказаної ухвали суду на адресу посольств Російської Федерації в Швейцарії, Німеччині та Бельгії:

- відправлення компанії з доставки FEDEX № 99, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 30.09.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії, було отримано одержувачем 22.10.2024, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення;

- відправлення компанії з доставки FEDEX № 11, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 30.09.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії було отримано одержувачем 22.10.2024, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення;

- відправлення компанії з доставки FEDEX № 43, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 30.09.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині відправлення було доставлено до пункту видачі та знаходиться в ньому станом на сьогоднішній день, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення.

Суд заяву позивача розглянув та разом з доданими до неї документами долучив до матеріалів справи.

31.10.2024 було оголошено перерву в розгляді справи по суті в судовому засіданні до 18 листопада 2024 року о 14:00.

15.11.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання від 15.11.2024, яким він просить приєднати до матеріалів справи докази отримання відповідачем копії ухвали Господарського суду Луганської області від 31.10.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову, які були надіслані позивачем 07.11.2024 на адресу посольств Російської Федерації в Швейцарії, Німеччині та Бельгії.

Згідно доданих до клопотання документів відправлення компанії з доставки FEDEX № 37, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 31.10.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Швейцарії, було отримано одержувачем 13.11.2024, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення;

- відправлення компанії з доставки FEDEX № 40, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 31.10.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Бельгії, було отримано одержувачем 14.11.2024, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення;

- відправлення компанії з доставки FEDEX № 71, яким направлялась копія ухвали Господарського суду Луганської області від 31.10.2024 у справі № 913/350/24 з нотаріально засвідченим перекладом на російську мову на адресу посольства Російської Федерації в Німеччині, було доставлено до пункту видачі та станом на сьогоднішній день знаходиться в ньому, що підтверджується квитанцією про відправлення та витягом із сайту FEDEX про отримання відправлення.

У судовому засіданні 18.11.2024 прийняв участь представник позивача в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався.

Щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Частинами 2-4 ст. 120 ГПК України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності». Згідно зі ст. 5 вищезазначеної Угоди компетентні суди та інші органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких запитується допомога, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Разом з тим, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за зверненням Міністерства юстиції України, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Відповідно до Закону України від 12.01.2023 № 2855-ІХ, який набрав чинності з 05.02.2023, Україна вийшла з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20.03.1992 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII.

Згідно з листом Міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 25814/12.1.1/32-22 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку Російської Федерації та введенням в Україні воєнного стану АТ «Укрпошта», починаючи з 25.02.2022, фактично припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією, а відтак, станом на сьогодні суд позбавлений можливості повідомляти відповідача про розгляд справи засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Проте, у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів Статуту ООН, Гельсінського Заключного акта, Паризької Хартії для Нової Європи та інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало Міністерство закордонних справ Російської Федерації про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, здійсненим у м. Мінську 14.02.1992.

Відтак діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинено відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Отже, подальше застосування відповідного алгоритму для подачі будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію Російської Федерації проти України.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Відтак, єдиним доступним для суду способом повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи було розміщення на офіційному вебпорталі «Судова влада України» відповідного оголошення.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Протягом розгляду справи судом було повідомлено відповідача про дати, час та місце проведення судових засідань у даній справі через оголошення, розміщені на офіційному вебпорталі «Судова влада України» в порядку передбаченому частинами 4, 5 ст. 122 ГПК України.

Слід також зазначити, що згідно приписів статей 1, 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на викладене, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду під час розгляду справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, позивачем здійснювався переклад ухвал суду у справі № 913/350/24 на російську мову, з подальшим нотаріальним засвідченням вірності перекладу та направленням таких документів на адреси посольств Російської Федерації у Бельгії, Німеччині та Швейцарії. Відповідні докази містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

ТОВ «Торговий дім «Онікс» є юридичною особою, резидентом України, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 42954374, дата запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 16.04.2019, номер запису - 0084837.

Місцезнаходженням вказаної юридичної особи станом на теперішній час є: Україна, 01011, місто Київ, вул. Мирного Панаса, будинок 11, офіс 1/7.

Основним видом діяльності Товариства є: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (КВЕД 68.20); виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин (КВЕД 20.13); виробництво інших основних органічних хімічних речовин (КВЕД 20.14); виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції (КВЕД 20.20); організація будівництва будівель (КВЕД 41.10); виробництво вибухових речовин (КВЕД 20.51); діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами (КВЕД 46.18); діяльність у сфері права (КВЕД 69.10); діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (КВЕД 69.20); консультування з питань комерційної діяльності й керування (КВЕД 70.22).

В процесі здійснення господарської діяльності Товариство використовувало такі власні активи: транспортні засоби (легковий, вантажний, спеціальний, залізничний); промислові будівлі і споруди (в тому числі під`їзні залізничні колії та автошляхи); земельні ділянки; промислове обладнання та устаткування.

Так, позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно, набуте на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2020, а саме:

1. Будівля цеху № 5 з службово-побутовою частиною, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-Н.

2. Будинок заводоуправління, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 14.

3. Будинок виробничий (цех3), що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2к.

4. Трансформаторна підстанція, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-ю3.

5. Комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-р1.

6. Комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-у5.

7. Комплекс будівель, що находиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-Я.

8. Адміністративно-побутова будівля з гаражем, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-ю1.

9. Комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п2.

10. Будинок виробництва та цеху полотнин з їдальнею, побутовими приміщеннями та відділенням сухих смол, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-в1.

11. Будинок газорозподільчого пункту, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п4.

12. Будівля розподільного пристрою, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п12.

13. Будка постова, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п8.

14. Будівля автовагів, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п9.

15. Будинок газорозподільного пункту №2, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п10.

16. Будинок водовимірювального вузлу № 3, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п13.

17. Будинок майстерні, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-п3.

18. Трансформаторна підстанція № 16, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-у10.

19. Комплекс будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Промислова, буд. 2-р2.

Право власності позивача на нерухоме майно підтверджується долученими до матеріалів справи договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2020, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право оренди земельних ділянок на яких розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна засвідчують наступні договори оренди землі:

1. Договір оренди землі № 00432 від 31.08.2011, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткові угоди до договору оренди землі та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - витяг з ДРРПНМ) про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0034, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-Н.

2. Договір оренди землі № 00429 від 31.08.2011, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткові угоди до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0043, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 14.

3. Договір оренди землі № 00441 від 31.08.2011, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткові угоди до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0035, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2к.

4. Договір оренди землі № 030020083 від 11.06.2020, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0083, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-ю3.

5. Договір оренди землі № 030020053 від 30.08.2018, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0053, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-Р (для обслуговування 84/100 часток комплексу будівель та споруд).

6. Договір оренди землі № 030020074 від 19.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0074, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-у5.

7. Договір оренди землі № 00434 від 31.08.2011, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткові угоди до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0039, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-Я.

8. Договір оренди землі №030020081 від 11.06.2020, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0081, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-ю1.

9. Договір оренди землі № 030020058 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0058, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п2.

10. Договір оренди землі № 030020084 від 11.06.2020, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0084, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-в1.

11. Договір оренди землі № 030020060 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0060, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п4.

12. Договір оренди землі № 030020068 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0068, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п12.

13. Договір оренди землі № 030020064 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0064, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п8.

14. Договір оренди землі № 030020065 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0065, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п9.

15. Договір оренди землі № 030020066 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0066, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п10.

16. Договір оренди землі № 030020069 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0069, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п13.

17. Договір оренди землі № 030020059 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0059, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-п3.

18. Договір оренди землі № 030020079 від 11.12.2019, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0079, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-у10.

19. Договір оренди землі № 030020055 від 30.08.2018, акт приймання - передачі земельної ділянки в натурі, додаткова угода до договору оренди землі та витяг з ДРРПНМ про державну реєстрацію права оренди, щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:002:0055, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 2-Р (для обслуговування 9/100 часток комплексу будівель та споруд).

Факт реєстрації права власності на нерухоме майно та права оренди на земельних ділянок за Товариством підтверджується Витягами та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2024 № 363978958.

Право власності на рухоме майно Товариство набуло на підставі договору купівлі-продажу майна № 22/12/2020 від 22.12.2020, укладеному між ТОВ «Кустос інвест» та ТОВ «Торговий дім «Онікс».

Крім того, як свідчать матеріали справи, між ТОВ «Торговий дім «Онікс», як орендодавцем, та ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Сєвєродонецький склопластик», як орендарем, було укладено договір оренди № 22-12 від 22.12.2020, за яким орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування майно (нерухоме та рухоме майно), далі за текстом - об`єкт або об`єкт оренди перелік та місцезнаходження якого міститься у Додатку № 1 до цього договору. Орендар зобов`язався прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати за нього орендну плату та після припинення дії цього договору повернути його орендодавцеві в належному стані. Загальна вартість об`єкту по договору станом на 22 грудня 2020 року становить 34 663 080 грн 10 коп. (п. 1.1. договору оренди).

Згідно з п. 2.1. договору оренди об`єкт передається в оренду строком до 18.12.2023 року (вкл).

У відповідності до п. 4.1. договору оренди розмір орендної плати за один календарний місяць, за надання в користування об`єктів, визначений за домовленістю сторін без ПДВ складає 716 666 грн 33 коп., загальний розмір орендної плати з ПДВ складає 860 000 грн 00 коп.

Строк оренди починає обраховуватися з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкта (п. 2.2. договору оренди).

22.12.2020 сторонами було підписано Акт приймання-передачі об`єкта.

Перелік майна, що передано позивачем у строкове платне володіння та користування перелічено у Додатку № 1 до договору оренди № 22-12 від 22.12.2020.

Отже, позивач передав в оренду ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Сєвєродонецький склопластик» активи у вигляді єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, і на якому здійснювалась діяльність з виробництва склохолстів, пресматеріалів, склосітки, синтетичних смол та в`яжучих речовин.

З матеріалів справи вбачається, що до складу активів у вигляді єдиного майнового комплексу входять об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, а також обладнання, устаткування, інвентар, автомобільний транспорт, меблі, комп`ютерна техніка тощо. Доцільність оренди єдиного майнового комплексу обумовлена тим, що власне майно ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Сєвєродонецький склопластик» не створює необхідного самостійного циклу виготовлення хімічної продукції без використання вищевказаного орендованого майна.

Таким чином, наявність на праві власності нерухомого майна у вигляді майнового комплексу та обладнання, яке забезпечує його функціонування надавали можливість позивачу здійснювати свою господарську діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна протягом необмеженого періоду у часі.

Позивач зазначає, що 24.02.2022 року почалось масштабне військове вторгнення Російської Федерації на територію суверенної України, зокрема і на територію Луганської області.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (неодноразово продовженого відповідними Указами Президента України), затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., на всій території України з 24.02.2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. З 24-25 лютого 2022 року на території Луганської області проводились активні бойові дії, відбулося захоплення окремих ділянок (районів) Луганської області армією держави-агресора, у зв`язку з чим перебування на зазначених територіях стало небезпечним для життя громадян (в тому числі для працівників Товариства). Вся Луганська область починаючи з кінця лютого 2022 року піддавалася щоденним бомбардуванням та ракетним обстрілам з боку армії Російської Федерації, житловий фонд, виробничі об`єкти та об`єкти інфраструктури зазнали значних руйнувань.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року було затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного наказу тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями Луганської області є, зокрема, територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Сєвєродонецького району, яка перебуває у тимчасовій окупації з 25 червня 2022 року по теперішній час.

За умови окупації (блокування, оточення) армією держави-агресора всієї території Луганської області, в тому числі і територій, де розташоване рухоме та нерухоме майно, позивача, як суб`єкта господарювання, було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність на цій територій з початку активних бойових дій та під час окупації, яка триває і досі.

Військова агресія Російської Федерації проти України, зокрема на території Луганської області, безпосередньо для позивача мала такі наслідки:

- неможливість здійснення звичної господарської діяльності на території Луганської області внаслідок активних бойових дій та окупації з боку Російської Федерації і, як наслідок, втрата можливості отримувати доходи від такої діяльності (упущена вигода Товариства);

- втрата та руйнація матеріально-технічної бази Товариства;

- необхідність евакуації керівництва та персоналу Товариства через постійну загрозу їх життю внаслідок триваючих бойових дій.

Неможливість позивача з 24.02.2022 року провадження господарської діяльності в нормальних умовах обумовлено виключно збройною агресією Російської Федерації, направленою на порушення суверенності України, загарбницькими діями щодо територій України, зокрема й Луганської області. Постійні обстріли, активні бойові дії на території Луганської області у період лютий-червень 2022 року, втрата матеріально-технічної бази (основних засобів), окупація українських територій змусили позивача евакуювати персонал на підконтрольні Україні безпечні території та припинити свою господарську діяльність.

Також з лютого 2022 року держава-агресор Російська Федерація мала повний фактичний контроль над територією Луганської області, оскільки вона розмістила на зазначеній території свої війська, проводила активні бойові дії, направлені на захоплення ще більших територій України, та створила власні окупаційні органи влади на захоплених українських територіях.

За фактами протиправних дій держави-агресора та на підставі заяви ТОВ «Торговий дім «Онікс» про вчинення кримінального правопорушення № 5 від 27.07.2022 слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях 03.09.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 0000449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.09.2022 року.

Вищевказані обставини призвели до спричинення Російською Федерацією збитків ТОВ «Торговий дім «Онікс» у вигляді збитків від втрати майна (активів) та у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, складеному 05.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг» в особі директора Кравець А.В. (об`єкт оцінки - втрачені активи ТОВ «Торговий дім «Онікс», внаслідок збройної агресії Російської Федерації; мета оцінки - визначення розміру реальних збитків замовника - ТОВ «Торговий дім «Онікс», ) ринкова вартість об`єкта оцінки - втрачених активів ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації станом на дату оцінки, без урахування ПДВ, становить 237888782,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки 03.04.2024 - 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро.

Крім того, відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, складеному Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг», в особі директора Кравець А.В. (об`єкт оцінки: збитки у вигляді упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні), упущена вигода від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на 03.04.2024 становить 71477799,90 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки 03.04.2024 - 1817682,00 доларів США або 1690709,80 Євро, в тому числі:

- розмір збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 24.02.2022 до 03.04.2024 в розмірі 17196210,28 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 437300,00 доларів США або 406752,88 Євро;

- розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому за період з 03.04.2024 до 03.04.2029 в розмірі 54281589,62 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 1380382,00 доларів США або 1283953,91 Євро.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позивач визначив відповідачем державу - Російська Федерація.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

Разом із тим, згідно з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 в справі № 428/11673/19, загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що Російська Федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би Російська Федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду Російської Федерації.

Таким чином, звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

Звернення до українського суду є єдиним ефективним засобом судового захисту порушених прав та законних інтересів позивача. Наразі відсутні будь-які механізми або інші міждержавні домовленості між Україною та Російською Федерацією щодо відшкодування збитків фізичним та юридичним особам, завданих внаслідок дій військової агресії Російської Федерації на території України.

За таких обставин, застосування судового імунітету Російської Федерації (зокрема, частини першої статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право») не буде узгоджуватися із обов`язком України як держави і суду зокрема забезпечити реалізацію права позивача на справедливий суд. З огляду на відсутність інших ефективних засобів судового захисту порушеного права позивача, застосування судового імунітету Російської Федерації буде порушенням самої сутності права на справедливий суд. Також, зважаючи на військову агресію Російської Федерації, якою порушується державний суверенітет України, застосування судового імунітету Російської Федерації буде непропорційним до своєї мети.

Також в даній постанові Верховний Суд зробив наступні концептуальні висновки: судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004); підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом; судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Аналогічна правова позиція щодо судового імунітету держави визначена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19, від 22.06.2022 у справі № 311/498/20, від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21; постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 990/80/22.

Отже судовий імунітет Російської Федерації у даному випадку на спірні правовідносини не поширюються.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов`язання; збитки; причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Разом із тим, відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, на відміну від загальної норми ст.1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст.1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

З огляду на вказане обов`язковою умовою притягнення відповідача до відповідальності за завдану шкоду є встановлення протиправності його дій відповідно до положень застосованого матеріального закону.

Так, відповідно до Конституції України, Україна є суверенна і незалежна. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14.12.1974, як акт збройної агресії.

Згідно з заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014 з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

У квітні 2014 року контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (07.04.2014) та «Луганської народної республіки» (27.04.2014).

27.08.2014 розпочалися масовані вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил Російської Федерації.

24.02.2022 розпочалася та триває фаза збройної агресії Російської Федерації проти України - повномасштабне вторгнення збройних сил Російської Федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 год. 30 хв. 24.02.2022.

У пункті 4 ст. 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до ст. 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14.12.1974 як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Меморандумом про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, відповідно до п. 2 якого Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки держави учасниці, у тому числі відповідач, підтвердили зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і гарантували, що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Таким чином, відповідач порушив свої зобов`язання щодо зазначеної вище міжнародної угоди, в рамках якого він, зокрема, зобов`язався поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України і утримуватися від загрози силою та від її застосування проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 01.03.2022 № A/ES-11/L.1 визнано акт агресії Російської Федерації проти України в порушення статуту ООН та звернено до Російської Федерації вимогу негайно припинити застосування сили по відношенню до України та вивести збройні формування Російської Федерації з України.

Наказом Міжнародного суду справедливості ООН від 16.03.2022 № 182 зобов`язано Російську Федерацію негайно припинити військові дії, які вона розпочала 24.02.2022 на території України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними. Крім того, відповідач не має права тим чи іншим чином скористатися на свою користь наслідками такої агресії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт втрати майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Відповідно до ст. 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі) забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.

Матеріалами справи доведено, що дії відповідача внаслідок яких унеможливлено володіння, користування та розпоряджання позивачем майном, були вчинені всупереч норм міжнародного права та норм національного законодавства, а отже, відповідач несе повну відповідальність за здійснення збройної агресії, у тому числі і за шкоду, заподіяну позивачу.

Також при визначенні протиправності дій відповідача підлягають врахуванню загальновизнаний і засадничий загальний принцип права, який полягає в тому, що будь-яке порушення зобов`язання тягне за собою обов`язок надати відшкодування (відображений Постійною палатою міжнародного правосуддя у справі Про фабрику в Хожуві (Case concerning the factory at Chorzow), рішення № 13 від 13.09.1928, а також одна із засад сучасного правового порядку «ex injuria non oritur jus» (із беззаконня не виникає право), який відображений у Консультативному висновку Міжнародного суду справедливості «Правові наслідки для держав подальшої присутності Південної Африки в Намібії незважаючи на Резолюцію Ради Безпеки 276 (1970)».

У цій справі протиправність дій відповідача підтверджується наявними у справі доказами, на неї прямо вказують відповідні положення матеріального закону, що свідчить про доведення факту заподіяння шкоди ТОВ «Торговий дім «Онікс» діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою позивачу шкодою.

Виходячи з викладеного, судом встановлена наявність повного складу цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Щодо розміру заявлених збитків суд зазначає наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (надалі - Порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, починаючи з 19 лютого 2014 року.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються, зокрема: вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності; вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності; упущена вигода підприємств недержавної форми власності.

Визначення шкоди та збитків підприємств здійснюється відповідно до методики, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Фонду державного майна.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до Порядку) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Визначення шкоди та збитків здійснюється відповідно до Методики визначення шкоди та обліку збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадження господарської діяльності, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18 жовтня 2022 року № 390/1223 (далі - Методика), яка є обов`язковою для використання під час оцінки збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, проведення судової експертизи (експертного дослідження), пов`язаної з оцінкою збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, та її положення переважають над іншими положеннями нормативно-правових актів, методик, рекомендацій тощо, які регулюють питання визначення розміру збитків, завданих підприємствам, установам, організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності.

Оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження). Незалежна оцінка збитків забезпечується суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), з дотриманням національних та міжнародних стандартів оцінки, з урахуванням особливостей, що визначені цією Методикою (п. 7 Методики).

Відповідно до пунктів 8, 9 Методики об`єкт та мета оцінки повинні бути зазначені у звіті про оцінку збитків або висновку експерта. Для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звіту про оцінку майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Так, відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг» в особі директора Кравця Андрія Володимировича, викладеного у Звіті про незалежну оцінку майна від 05.04.2024, ринкова вартість об`єкта оцінки - втрачених активів ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації станом на дату оцінки 03.04.2024, без урахування ПДВ, становить 237888782,00 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро.

На даний звіт 11.04.2024 було здійснено Рецензію (рецензенти: Член Президії ГО «Всеукраїнська Асоціація фахівців оцінки», доктор технічних наук, оцінювач: ОСОБА_2, свідоцтво оцінювача від 31.07.1998 № 72, видане Фондом державного майна України спільно з учбовим центром консалтингової фірми «Експерт-Л»; Член Експертної Ради «Всеукраїнська Асоціація фахівців оцінки», оцінювач: Шомко Олег Сергійович, сертифікат від 15.06.2000 № ЕО-40, виданий Фондом державного майна України спільно з Київським коледжем нерухомості).

Згідно з висновком, зробленим в рецензії: «Відповідно до п. 67 Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» Звіт про незалежну оцінку майна, об`єкт оцінки: реальні збитки ТОВ «Торговий дім «Онікс» (код за ) втрата активів внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що рецензується, класифікується за такою ознакою: «Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки».

Оцінивши наданий суду Звіт про незалежну оцінку майна від 05.04.2024, складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 911/21 від 17.12.2021), в сукупності з рецензією, суд вважає його належним та достовірним доказом на підтвердження дійсного розміру збитків у вигляді втрачених активів на суму 237888782,00 грн, завданих позивачу внаслідок протиправних дій відповідача.

Враховуючи встановлення судом факту завдання позивачу збитків внаслідок збройної агресії відповідача, заявлені вимоги про стягнення збитків у вигляді втрачених активів на суму 237888782,00 грн є обґрунтованими та підтвердженими документально.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки у формі упущеної вигоди за період з 24.02.2022 по 03.04.2024 в розмірі 17196210,28 грн та за період з 03.04.2024 по 03.04.2029 в розмірі 54281589,62 грн.

Суд зазначає, що упущена вигода - це втрати очікуваного приросту в майні, на підставі беззастережних доказів реальної можливості їх отримання, у разі недопущення правопорушення. При зверненні з позовом про відшкодування заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц).

Позивач пояснює, що оскільки на даний час військова агресія Російської Федерації в Україні ще продовжує існувати, а також продовжує діяти воєнний стан в Україні, то протягом існуючої збройної агресії Російської Федерації права та економічний стан позивача не мають перспектив на відновлення, а отже економічні втрати були наявні в минулому та очікуються в майбутньому (принаймні до закінчення збройної агресії Російської Федерації), тому розмір упущеної вигоди позивача був розрахований для двох періодів: 1-й період, який носить ретроспективний характер та складає період від дати порушення прав позивача з 24.02.2022 до дати оцінки - 03.04.2024; 2-й період, який носить прогнозний період та складає період від дати оцінки 03.04.2024 до очікуваної позивачем дати відновлення економічного стану ТОВ «Торговий дім «Онікс», який існував до дати порушення та визначений позивачем як 03.04.2029.

Крім того, позивач посилається на те, що ним було затверджено План розвитку господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» на 2022-2029 роки, відповідно до якого Товариство очікувало зростання економічних показників в найближчі 8 років, тобто з 01.01.2022 року по 31.12.2029 року. Такий прогноз обумовлений статистичними даними, прогнозованими темпами зростання обсягів виробництва та планомірним розширенням ринків збуту (міжнародних та національних). Стабільна динаміка господарської діяльності за попередні роки та капітальні інвестиції надавали позивачу право правомірного очікування отримання стабільного доходу протягом найближчих 8 років.

Враховуючи те, що термін тривалості збройної агресії Російської Федерації в Україні на даний час не визначений, а період дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 90 днів, а також відсутність чітких строків необхідних для відновлення діяльності Товариства до стану на дату початку збройної агресії, позивачем визначено розмір упущеної вигоди за період з 24.02.2022 по 03.04.2029.

Суд зазначає, що військова агресія Російської Федерації проти України, зокрема на території Луганської області для позивача мала негативні наслідки. Зокрема спричинила неможливість здійснення звичної господарської діяльності на території Луганської області внаслідок активних бойових дій та окупації, наслідком чого є втрата можливості отримувати доходи від такої діяльності (упущена вигода позивача).

Неможливість ТОВ «Торговий дім «Онікс» з 24.02.2022 року провадження господарської діяльності в нормальних умовах обумовлено виключно збройною агресією Російської Федерації, направленою на порушення суверенітету України, загарбницькими діями щодо територій України, зокрема й Луганської області. Постійні обстріли, активні бойові дії на території Луганської області, окупація українських територій змусили позивача евакуювати персонал на підконтрольні Україні безпечні території та припинити свою господарську діяльність.

Суд враховує, що з лютого 2022 року держава-агресор Російська Федерація здійснювала та здійснює по теперішній час повний фактичний контроль над територією Луганської області, оскільки вона розмістила на зазначеній території свої війська, проводить активні бойові дії, направлені на захоплення ще більших територій України, та створює власні окупаційні органи влади на захоплених українських територіях.

Суд зазначає, що ознаками наявності упущеної вигоди у позивача з 24.0.2024 є відсутність доступу ТОВ «Торговий дім «Онікс» до його активів через окупацію, встановлення окупантами контролю над територією Луганської області та проведення активних бойових дій на території Луганської області збройними силами Російської Федерації; руйнування активів позивача, в т.ч. його виробничих потужностей; неможливість надання майна в оренду; зростання витрат та зменшення рентабельності бізнесу (збитковість); збільшення ризиків та зменшення вартості капіталу.

Вищевказані обставини унеможливлюють здійснення господарської діяльності позивачем після 24.02.2022.

Підтвердженням наявності упущеної вигоди позивача є дані його фінансової та бухгалтерської звітності як до дати військового вторгнення Російської Федерації, що вказують на загальну прибутковість діяльності Товариства, так і після неї - на відсутність операційної діяльності позивача та його поточну збитковість.

Оскільки на даний час військова агресія Російської Федерації в Україні ще продовжує існувати, а також продовжує діяти воєнний стан в Україні, то протягом існуючої збройної агресії Російської Федерації права та економічний стан позивача не мають перспектив на відновлення, а отже економічні втрати були наявні в минулому та правомірно очікуються в майбутньому, тому розмір упущеної вигоди позивача має розраховуватись для двох періодів.

Звітом про незалежну оцінку майна, складеному 05.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг» в особі директора Кравець А.В. (об`єкт оцінки: збитки у вигляді упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації), встановлено, що упущена вигода від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні станом на 03.04.2024, без урахування ПДВ, становить 71477799,90 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ на дату оцінки 03.04.2024 - 1817682,00 доларів США або 1690709,80 Євро, в тому числі:

- розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, яка є ретроспективною до дати оцінки, а отже не враховує вартість збитків в майбутньому (після дати оцінки) та є розміром накопиченого недоотриманого доходу (прибутку до оподаткування), на який постраждалий мав право розраховувати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації в Україні, протягом періоду втрати доходу, який визначений від дати порушення (24.02.2022 р.) до дати оцінки (03.04.2024 р.), без урахування ПДВ складає 17196210,28 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 437300,00 доларів США або 406752,88 Євро;

- розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, яка очікується в майбутньому та є розміром накопиченого недоотриманого доходу (прибутку до оподаткування), на який постраждалий мав право розраховувати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації в Україні протягом періоду втрати доходу, який визначений від дати оцінки (03.04.2024р.) до очікуваної замовником дати відновлення економічного стану Товариства, який існував до дати порушення та визначений замовником (03.04.2029 р.), без урахування ПДВ, складає 54281589,62 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 1380382,00 доларів США або 1283953,91 Євро.

На даний звіт 11.04.2024 було здійснено Рецензію (рецензенти: Член Президії ГО «Всеукраїнська Асоціація фахівців оцінки», доктор технічних наук, оцінювач: ОСОБА_2, свідоцтво оцінювача від 31.07.1998 № 72, видане Фондом державного майна України спільно з учбовим центром консалтингової фірми «Експерт-Л»; Член Експертної Ради «Всеукраїнська Асоціація фахівців оцінки», оцінювач: ОСОБА_1 , сертифікат від 15.06.2000 № ЕО-40, виданий Фондом державного майна України спільно з Київським коледжем нерухомості).

Згідно з висновком, зробленим в рецензії: «Відповідно до п. 67 Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» Звіт про незалежну оцінку майна, об`єкт оцінки: збитки у вигляді упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «Торговий дім «Онікс» (код за ) внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що рецензується, класифікується за такою ознакою: «Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки».

Оцінивши вказаний Звіт про незалежну оцінку майна від 05.04.2024 в сукупності з Рецензією та Планом розвитку господарської діяльності позивача на 2022-2029 роки, суд вважає їх належними та достовірними доказами на підтвердження дійсного розміру та періоду стягнення упущеної вигоди заявленої позивачем.

З огляду на те, що термін тривалості збройної агресії Російської Федерації в Україні на даний час не визначений, а період дії воєнного стану в Україні подовжено ще на 90 днів (до 07.02.2025), а також відсутності чітких термінів (строків) необхідних для відновлення діяльності позивача до стану на дату початку збройної агресії, то суд вважає правомірним визначення розміру упущеної вигоди. Отже, оскільки Російська Федерація як держава-агресор вчинила дії, які позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на майно, позивач позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості ним володіти, користуватися, розпоряджатися та отримувати відповідні економічні вигоди, до стягнення підлягають завдані збитки у формі упущеної вигоди за період з 24.02.2022 по 03.04.2024 в розмірі 17196210,28 грн та за період з 03.04.2024 по 03.04.2029 в розмірі 54281589,62 грн.

Щодо заявлення позивачем стягнення збитків із зазначенням еквіваленту у іноземній валюті, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Одночасно, в Україні діє спеціальний нормативно-правовий акт, який регламентує валютний обіг. Відповідно до преамбули Закону України «Про валюту і валютні операції», цей Закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Відповідно до частин 2, 3 ст. 3 наведеного Закону питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні.

Таким чином, Закон України «Про валюту і валютні операції», як спеціальний нормативно-правовий акт у сфері регулювання валютних операцій, визначає гривню як єдиний законний платіжний засіб в межах території України, однак не встановлює обов`язку здійснення платежів з території інших країн на територію України в національній валюті. Більше того, така вимога суперечила б критеріям суверенітету держав, оскільки поширювала б дію нормативно-правових актів України на чужу суверенну територію, що суперечить і доктрині національного права України, і положенням міжнародного права.

Згідно з п. 1 ст. 1 вказаного Закону валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей.

Отже, операція щодо сплати нерезидентом суми заподіяної шкоди на підставі такого, що набуло законної сили, рішення суду, підпадає під наведені вище ознаки валютної операції. При цьому, відповідно до пп. «ґ» п. 8 ст. 1 вказаного Закону іноземні держави (у тому числі і відповідач) підпадають під ознаки нерезидента.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 вказаного Закону у разі, якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Згідно із ч. 1 ст. 6 наведеного Закону, валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-134цс18 зроблено висновок, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Згідно з постановою Верховного Суду у справі справа N 662/928/15-ц від 08.02.2018, реальна вартість грошей може визначатись їх купівельною спроможністю у певний час. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦКУ розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В свою чергу вчасне неповернення майна у вигляді грошових коштів відповідачем (заподіювачем шкоди) є тією обставиною, що призводить до втрати купівельної спроможності грошей - реальних збитків позивача, та позивачу необхідно буде нести додаткові витрати, щоб відновити своє порушене право (купівельну спроможність).

Також Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Отже, враховуючи той факт, що судові рішення є обов`язковими до виконання, а майно відповідача розташоване за межами України та його вартість визначена не у гривні, суд вважає обґрунтованим визначення позовних вимог з застосуванням грошового еквіваленту в іноземній валюті, що допоможе уникнути інфляційних втрат та валютних коливань і забезпечить можливості для реального виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Онікс» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету (ч. 2 ст. 129 ГПК України).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 3028 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, судовий збір в сумі 847840,00 грн покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України, оскільки позивач звільнений від його сплати у порядку п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Онікс» до Російської Федерації про стягнення 309366581,90 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з держави - Російська Федерація (адреса представницького органу Міністерства юстиції Російської Федерації: вул. Житня, будинок 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119049, код ISO RU/RUS 643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Онікс» (01011, м. Київ, вул. Мирного Панаса, будинок 11, офіс 1/7, ідентифікаційний код 42954374) збитки в розмірі 309366581,90 грн, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 7867198,83 доларів США або 7317644,30 Євро, з яких: 237888782,00 грн - сума збитків у вигляді втрачених активів, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 6049516,83 доларів США або 5626934,50 Євро; 17196210,28 грн - сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 24.02.2022 по 03.04.2024, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 437300,00 доларів США або 406752,88 Євро; 54281589,62 грн - сума збитків у вигляді упущеної вигоди за період з 03.04.2024 по 03.04.2029, що відповідає за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют встановлених НБУ станом на 03.04.2024 - 1380382,00 доларів США або 1283953,91 Євро, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з держави - Російська Федерація (адреса представницького органу Міністерства юстиції Російської Федерації: вул. Житня, будинок 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119049, код ISO RU/RUS 643) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 847840,00 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду у строки передбачені ст. 256 ГПК України та порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.11.2024.

Суддя Євген ЛІСОВИЦЬКИЙ