ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 листопада 2024 року Справа № 903/600/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради

про розстрочення виконання судового рішення

у справі за позовом: Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго в особі Ковельської філії

до відповідача: Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради

про стягнення 750 688,17 грн.

Представники сторін:

від позивача (стягувача): Боричевський Вадим Михайлович;

від відповідача (заявника): Хомич Анна Сергіївна

Встановив: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго в особі Ковельської філії звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради та просить суд стягнути 1 000 688,17 грн. заборгованості в т.ч. 920 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат згідно договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №526-0031000 та заяви-приєднання до договору, яка є додатком 1 до договору.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 позов задоволено. Вирішено стягнути з Комунального підприємства Ковельводоканал Ковельської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії 750 688,17 грн. заборгованості в т.ч.: 670 209,55 грн. суми основного боргу, 50 038,37 грн. пені, 11 500,09 грн. 3% річних, 18 940,16 грн. інфляційних втрат, а також 7 505,16 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

11.11.2024 до Господарського суду Волинської області із Північно-західного апеляційного господарського суду були повернуті матеріали справи №903/600/24.

05.11.2024 на адресу Господарського суду Волинської області від Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради надійшла заява за вх.№ 01-74/1529/24 у якій просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 по справі №903/600/24 на один рік до 04 вересня 2025 року рівними частинами на 12 платежів.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що в останнього наяві об`єктивні обставини, які ускладнюють виконання рішення Господарського суду Волинської області від 04.09.2024. Крім того, посилається на те, що КП «Ковельводоканал» є об`єктом критичної інфраструктури, від функціонування якого залежить забезпечення населення міста Ковель та Ковельського району централізованим водопостачанням та водовідведенням. КП «Ковельводоканал» працює за будь-яких умов, цілодобово та без перебоїв, незважаючи на реалії війни. Заявник посилається на призупинення надходження коштів на підприємство, що в свою чергу викликало утворення величезної суми заборгованості КП «Ковельводоканал» перед контрагентами, в тому числі з податків, зборів та обов`язкових платежів, з оплати за електроенергію, за паливно-мастильні матеріали, запчастини та матеріали для обслуговування та ремонту інженерних мереж.

Станом на кінець третього кварталу 2024 року КП «Ковельводоканал» має наявну дебіторську заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у сумі 13 мільйонів грн. (на підтвердження додається довідка №1359 від 27.09.2024 р.). Загальна сума заборгованості лише населення за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення перед КП «Ковельводоканал» за 9 місяців 2024 року становить 12 мільйонів грн.

Наявність значних сум заборгованості споживачів, що отримують послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у КП «Ковельводоканал» значним чином впливає на неможливість відповідача здійснювати розрахунки та в повному обсязі виконати рішення суду.

Водночас звертає увагу, що на даний час КП «Ковельводоканал» намагається здійснювати оплату за договором про постачання електроенергії на 2024 рік, укладеним з постачальником електричної енергії ТОВ «Волиньелектрозбут», де щомісячні рахунки за електроенергію становлять в середньому 1 800 000,00 грн. та відповідач не відмовляється від виконання своїх зобов`язань перед ПрАТ «Волиньобленерго», поступово погашаючи існуючу заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії у 2024 році, та за поточне нарахування. Відповідач відповідне відшкодування за різницю у тарифах отримує з місцевого бюджету нерегулярно. Відшкодування за січень-березень місяці 2024 року було отримано лише у кінця травня 2024 року, що підтверджується випискою по рахунках від 29.05.2024.

Ухвалою суду від 11.11.2024 заяву Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради про розстрочення виконання судового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.11.2024. Запропоновано позивачу (стягувачу) подати письмові пояснення/заперечення щодо заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача (стягувача) через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву за вх.№01-75/7561/24 від 14.11.2024 у якій заперечує щодо розстрочення виконання судового рішення. Крім того, у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви із посиланням на доводи, що викладені у вищезазначеній заяві.

Представник відповідача (заявника) у судовому засіданні просила суд задоволити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши заяву Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради за вх.№ 01-74/1529/24 від 05.11.2024 про розстрочення виконання рішення суду від 04.09.2024 у справі № 903/600/24, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Згідно із нормами ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За приписами ч.ч.1-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами статті 86 ГПК України.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з статей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Між тим, до заяви про розстрочення виконання рішення Комунальним підприємством «Ковельводоканал» Ковельської міської ради не додано жодних доказів та у судовому засіданні не наведено яким чином боржник намагається виконати рішення суду, а також доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано запропонований термін розстрочення та не надано доказів (документів) щодо відсутності у нього грошових коштів у сумі, стягнутій за рішенням суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 у справі №813/8842/13-а, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків.

Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання саме на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Ризики від власної господарської діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Незадовільний фінансовий стан, який не підтверджений жодними доказами, не є підставою для розстрочення виконання рішення.

Господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк, так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

При цьому, обов`язковими умовами розстрочення виконання рішення суду мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Боржник при зверненні до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду в даній справі не надав жодних доказів на підтвердження виняткових обставин в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочки його виконання.

Суд зазначає, що скрутне фінансове становище не є безумовною підставою для розстрочення виконання судового рішення. При цьому, фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Доказів реальної можливості виконати рішення суду у справі за умови надання розстрочення виконання боржником не надано, згоди стягувача на розстрочення виконання рішення суду не отримано.

Відсутність відповідних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та «Бакалов проти України» та не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 ГПК України пов`язують можливість надання розстрочки.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд звертає увагу на те, що надання відстрочення/розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74).

Враховуючи зазначене, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що наведені останнім доводи є необґрунтованими (не додано жодних доказів), не підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 ГПК України

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради за вх.№ 01-74/1529/24 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 по справі №903/600/24 на один рік до 04 вересня 2025 року рівними частинами на 12 платежів.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради за вх.№ 01-74/1529/24 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 по справі №903/600/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя В. М. Дем`як