УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід

м. Київ

25.11.2024Справа № 910/2865/23

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши матеріали у справі №910/2865/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної

системи України"

до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення 39 530 155,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ""Оператор газотранспортної системи України" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 39530155,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № від 14.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 відкрито провадження у справі №910/2865/23 та призначено розгляд підготовчого засідання на 24.03.2023.

Ухвалою суду від 26.05.2023 у справі призначено судову експертизу та зупинено провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 ухвалу Господарського суду від 26.05.2023 скасовано.

22.01.2024 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/2865/23.

Ухвалою суду від 25.01.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.02.2024.

В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №01.3-16/1194/24 від 16.10.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/2865/23 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 матеріали справи №910/2865/23 було передано для розгляду судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 суддею Лиськовим М.О. прийнято справу №910/2865/23 до свого провадження; розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06.11.2024.

Протокольною ухвалою суду від 06.11.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2024.

В судовому засіданні 20.11.2024 судом заслухане вступне слово представників позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.11.2024 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі№910/2865/23. Представник позивача зазначив, що зауважень до матеріалів справи не має. Представник відповідача вказала, що має зауваження до електронних доказів у справі, які за її переконанням, не є належними та допустимими доказами у справі. Після чого суд перейшов до судових дебатів, в яких представник позивача виступив з заключним словом.

Водночас, після дослідження доказів та переходу суду до стадії судових дебатів, представником відповідача було зроблено усну заяву про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи.

Розгляд справи по суті у судовому засіданні відкладено на 04.12.2024 та надано час представнику відповідача для підготовки письмової заяви про відвід.

22.11.2024 через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача Перепелиці А.В. надійшла заява про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/2865/23.

Заява про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/2865/23 мотивована тим, що, за твердженням відповідача, в судовому засіданні по справі №910/2865/23, яке відбулося 20.11.2024 року, суддя Лиськов М.О. відмовив представнику відповідача - ПАТ «УКРНАФТА» в дослідженні наявних в матеріалах справи №910/2865/23 доказів, що підтверджується записом технічної фіксації цього засідання суду.

Розглянувши заяву про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду даної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано у протоколі судового засідання від 20.11.2024 судом здійснено з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі №910/2865/23 та запропоновано сторонам надати зауваження до матеріалів справи за наявності таких. Представником позивача було вказано, що зауважень до матеріалів справи в нього немає. Натомість, представник відповідача вказала, що має зауваження до електронних доказів у справі, які за її переконанням, не є належними та допустимими доказами у справі. Після чого суд перейшов до судових дебатів, в яких представник позивача виступив з заключним словом.

Водночас, після дослідження доказів та переходу суду до стадії судових дебатів, представником відповідача було зроблено усну заяву про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи у зв`язку із тим, що на переконання представника відповідача, суд відмовився досліджувати докази у справі.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

У ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч. 4 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

У ч.ч. 2, 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого представником відповідача відводу судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/2865/23.

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/2865/23.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Лиськов