ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. Справа №914/454/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Б. Малех

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» б/н від 26.07.2024 року (вх. № 01-05/2141/24 від 26.07.2024 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 19.06.2024 року (суддя С.Б.Кітаєва; повний текст рішення складено 08.07.2024 року)

у справі № 914/454/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (надалі ТзОВ «Юнайтед Енерджі»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (надалі ТзОВ «Львівенергозбут»)

про визнання недійсним одностороннього правочину,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференці): не з`явився;

від відповідача: Денько М.В. адвокат (довіреність за вих. № 904-2023-6099 від 26.12.2023 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

16.02.2024 ТзОВ «Юнайтед Енерджі» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Львівенергозбут» про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має заборгованість за договором перед позивачем у сумі 107 104 965,60 грн., водночас позивач має заборгованість за договором перед відповідачем у сумі 72 082 404,81 грн. Позивач вважає, що наявні підстави для визнання указаного правочину недійсним, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем виникла в інші періоди, аніж заборгованість відповідача перед позивачем, по-друге, між сторонами відсутня взаємна згода щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, адже не підписаний відповідний акт.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.06.2024 року у справі №914/454/24 у позові відмовлено.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що договір № БГ21/01/28-4 від 28.01.2021 про участь у балансуючій групі, не містить жодних заборон щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. У той же час, у Правилах ринку також відсутні положення щодо такої заборони, у зв`язку з чим суд виснував, що при здійсненні зарахування зустрічних однорідних вимог у даному випадку відповідачем дотримано усіх умов, передбачених законом для здійснення такого зарахування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначає, що врегулювання сторонами взаємних зобов`язань шляхом неттінгу можливе у випадку виникнення зобов`язань щодо купівлі або продажу балансуючої електричної енергії в одній декаді за договором про врегулювання небалансів електричної енергії та договором про участь у балансуючому ринку та за наявності взаємної згоди сторін, яка виражається у підписанні сторонами акта зарахування зустрічних однорідних вимог. Вказує на те, що заборгованість позивача перед відповідачем виникла в інші періоди, аніж заборгованість відповідача перед позивачем, а також на те, що між сторонами відсутня взаємна згода щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, адже не підписаний відповідний акт. Вважає, що у спірних правовідносинах, що склались між позивачем і відповідачем, зарахування зустрічних однорідних вимог є недопустимим в силу закону. Просить рішення господарського суду Львівської області від 19.06.2024 року у справі №914/454/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що взаємні грошові зобов`язання є однорідними та такими, що виникли з одного і того ж правочину. Вказує на те, що припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї з сторін. Зазначає, що ТзОВ «Львівенергозбут» у встановленому порядку скерувало на адресу ТзОВ «Юнайтед Енерджі» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.01.2024 року. Внаслідок вчинення ТзОВ «Львівенергозбут» зазначеного одностороннього правочину у сторін виникли взаємні податкові зобов`язання, що полягали в реєстрації податкових накладних. Вважає, що взаємна реєстрація сторонами податкових накладних за вчиненим одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог вказує на його схвалення як позивачем, так і відповідачем. Просить рішення господарського Львівської області від 19.06.2024 року у справі №914/454/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд клопотання

04.11.2021 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Виродов А.Ю., який діє на підставі ордеру серії АІ № 1455554 від 29.12.2023 року, подав заяву (вх. № 01-04/7464/24 від 04.11.2024 року) про розгляд справи без участі представника позивача.

08.11.2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Виродов А.Ю. подав клопотання (вх. № 01-04/7646/24 від 11.11.2024 року) про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що в цей час представлятиме інтереси клієнта в іншій справі.

Колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності позивача.

В судовому засіданні представник відповідача просив залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 28.01.2021 року між ТзОВ «Львівенергозбут» (учасник балансуючої групи) та ТзОВ «Юнайтед Енерджі» (сторона відповідальності за баланс; СВБ) укладено договір №БГ21/01/28-4 про участь у балансуючій групі.

16.07.2021 року сторони уклали Додаткову угоду №14/06/21 до договору, якою внесли зміни до договору шляхом викладення договору із Додатками №1 і №2 у новій редакції, а також доповнено Додатками №3 і №4 до нього.

Вказаною додатковою угодо погоджено такі умови договору.

Пунктом 1.1 договору унормовано, що умови цього договору розроблені, а терміни у договорі вживаються у значеннях відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №307 (надалі Правила ринку), чинного законодавства, що регулює ринок електричної енергії.

Відповідно до п. 2.1. договору сторони об`єднались на умовах та в порядку визначеному цим договором, чинним законодавством у балансуючу групу в розрізі окремих торгових зон, у якій визначили стороною, відповідальною за баланс ТзОВ «Юнайтед Енерджі», ЕІС- код 56X701, ідентифікаційний код юридичної особи: 41963985 (надалі також «Балансуюча група»).

За умовами цього Договору СВБ зобов`язується нести фінансову відповідальність перед ОСП за небаланси електричної енергії усіх учасників ринку, які увійшли до Балансуючої групи, а учасник зобов`язується нести фінансову відповідальність в рамках своїх небалансів електричної енергії перед СВБ, а також своєчасно та в повному обсязі виконувати інші зобов`язання, визначені договором (п.2.2. договору).

Згідно з п. 2.3 договору купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії Балансуючої групи здійснюється між СВБ та ОСП за укладеним між ними договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

За положеннями п. 2.4 договору врегулюванням небалансів Балансуючої групи є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з ОСП в обсягах та за цінами, визначеними відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 2.5 договору купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів здійснюється протягом Розрахункового періоду, виходячи з підтвердженого Системою MMS обсягу електричної енергії, якщо цим договором не передбачено інше.

Згідно з п.4.1. договору розрахунки за небаланси електричної енергії включають обчислення небалансу електричної енергії шляхом проведення наступних розрахунків для кожного Торгового дня: небаланси електричної енергії для СВБ для кожного Розрахункового періоду Торгового дня; кредиту та дебету за небаланси електричної енергії для СВБ для кожного Розрахункового періоду Торгового дня.

За змістом п. 4.2 договору вартість купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів розраховується АР для кожного Розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії та цін електричної енергії для врегулювання небалансів, визначених відповідно до Правилу ринку для Балансуючої групи в цілому.

Пунктом 4.8 договору встановлено, що фактичні обсяги купівлі-продажу електричної енергії, продані однією стороною і куповані іншою стороною з метою врегулювання небалансів визначаються в акті купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, акті коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та в змінах до акта коригування (врегулювання) до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, які оформлюються сторонами в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з п.4.19 договору учасник оплачує рахунок на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів СВБ на її банківський рахунок, зазначений у розділі 12 договору, не пізніше 16:00 год. другого робочого дня, наступного за днем, у якому СВБ надіслано такий рахунок учаснику у порядку, передбаченому п. 1.5. договору, або за днем додаткового погодження вищезазначеного рахунку в порядку, передбаченому п. 4.16 договору. СВБ оплачує рахунок на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів учаснику на його банківський рахунок, зазначений у розділі 12 договору, не пізніше 16:00 год. п`ятого робочого дня, наступного за днем надходження коштів на сплату рахунків на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів за відповідний Розрахунковий місяць від учасників Балансуючої групи, які купують електричну енергію для врегулювання небалансів у СВБ, або від АР за договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

Відповідно до п. 4.20 договору розрахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів здійснюються з урахуванням ПДВ грошовими коштами в національній валюту України.

Пунктом 4.21 договору передбачено, що днем здійснення оплати від сторони, що купує електричну енергію для врегулювання небалансів вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зараховується на банківський рахунок сторони, що продає небаланси електричної енергії.

Згідно з п. 5.2 договору загальна вартість цього договору складається із сум: вартості електричної енергії для врегулювання небалансів, що купується СВБ в учасника балансуючої групи в результаті створеного таким учасником профіциту електричної енергії на балансуючому ринку з додаванням ПДВ 20%; вартості електричної енергії для врегулювання небалансів, що продається СВБ учаснику балансуючої групи в результаті створеного таким учасником дефіциту електричної енергії на балансуючому ринку з додаванням ПДВ 20%.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що СВБ зобов`язана, зокрема, своєчасно та у повному обсязі згідно з виставленими рахунками оплачувати вартість електричної енергії для врегулювання небалансів, що продаються учасником СВБ.

Відповідно до п. 6.3 договору учасник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та у повному обсязі, згідно з виставленими СВБ рахунками оплачувати вартість електричної енергії для врегулювання небалансів, з урахуванням положень п. 11.1 договору.

Згідно з п.6.5. договору кожна сторона має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом повідомлення іншої сторони за 5 (п`ять) робочих днів до бажаної дати розірвання в порядку, встановленому п.1.5 договору. Датою повідомлення у такому разі є дата надіслання стороною такого звернення. Таке розірвання договору вступає в силу через 5 (п`ять) робочих днів із зазначеної дати повідомлення. Сторона-ініціатор розірвання договору зобов`язана самостійно вчинити всі необхідні дії для виходу або виключення з Балансуючої групи та поновлення дії договору про врегулювання небалансів з ОСП, як це передбачено Правилами ринку. Розірвання договору не звільняє сторони від їх обов`язку щодо належного виконання зобов`язань за договором, що виникли до його розірвання.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. (п.7.1. договору).

Відповідно до п. 11.1 цей договір набирає чинності з 01.02.2021 року і діє до 31.12.2021 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором.

Пунктом 11.2 договору встановлено, що якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за один місяць до закінчення цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір щоразу вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Відповідно до п.11.4 договору дія цього договору може бути припинена достроково з підстав, встановлених цим договором або за рішенням суду. В частині виконання фінансових зобов`язань цей договір діє до повного їх виконання сторонами.

Згідно з п. 11.7 договору дія цього договору припиняється у випадку невиконання СВБ вимог Правил ринку. При цьому ОСП в односторонньому порядку поновляє дію договорів про врегулювання небалансів електричної енергії для всіх учасників Балансуючої групи, що входить до її складу, та про що учасники Балансуючої групи мають бути повідомлені за 1 (один) робочий день до дати настання таких змін.

Припинення цього договору не звільняє сторони від належного виконання обов`язків, що виникли за цим договором до дати його припинення (п. 11.8 договору).

15.03.2022 року ТзОВ «Львівенергозбут» отримало від ПАТ «НЕК «Укренерго» повідомлення №01/10967 від 15.03.2022 року відповідно до якого, в зв`язку з невиконанням ТзОВ «Юнайтед Енерджі» Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 року № 307 (далі Правила) поновлює дію договорів про врегулювання небалансів, шляхом виключення з балансуючої групи ТзОВ «Юнайтед Енерджі» з 00 годин 00 хвилин 17.03.2022 року.

Станом на 25.01.2024 року заборгованість ТзОВ «Львівенергозбут» перед ТзОВ «Юнайтед Енерджі» по Договору становить 112 104 965,60грн, а заборгованість ТзОВ «Юнайтед Енерджі» перед ТзОВ «Львівенергозбут» по Договору становить 72 082 404,81 грн, що підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2023-25.01.2024 між позивачем та відповідачем за договором.

Зазначені Акти звірки підписані представниками сторін та скріплені печатками без зауважень.

Як вбачається із Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№904-2024-674 від 30.01.2024 року, ТзОВ «Львівенергозбут» звернулось до ТзОВ «Юнайтед Енерджі», у якій повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, ст.203 Господарського Кодексу України в сумі 72 082 404,81 грн. (сімдесят два мільйони вісімдесят дві тисячі чотириста чотири грн. 81 коп).

Згідно з цієї заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог:

-зобов`язання ТзОВ «Юнайтед Енерджі» є припиненими у повному обсязі, заборгованості ТзОВ «Юнайтед Енерджі» перед ТзОВ «Львівенергозбут» немає;

-зобов`язання ТзОВ «Львівенергозбут» є припиненими частково. Залишкова заборгованість ТзОВ «Львівобленерго» перед ТзОВ «Юнайтед Енерджі» становить 35 022 560,79 грн (тридцять п`ять мільйонів двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят грн. 79 коп).

Позивач не погоджується із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У цій справі суд встановив, що 28.01.2021 року між ТзОВ «Львівенергозбут» (учасник балансуючої групи) та ТзОВ «Юнайтед Енерджі» (сторона відповідальності за баланс; СВБ) укладено договір №БГ21/01/28-4 про участь у балансуючій групі.

16.07.2021 року сторони уклали Додаткову угоду №14/06/21 до договору, якою внесли зміни до договору шляхом викладення договору із Додатками №1 і №2 у новій редакції, а також доповнено Додатками №3 і №4 до нього.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1-3 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За приписами статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналізуючи вищеописані норми права, колегія суддів приходить до висновку, що закон передбачає право припинення зобов`язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В той же час, законодавцем встановлені випадки, коли зарахування зустрічних вимог не допускається, тобто право на зарахування зустрічних вимог не є абсолютним.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

У пункті 1.1.2. Правил ринку, затверджених Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №307 (далі Правила ринку) наведено визначення терміну «неттінг» - електричної енергії зобов`язань шляхом зарахування взаємних зобов`язань та однорідних грошових вимог таких учасників, яке здійснюється згідно з цими Правилами та на умовах договорів про врегулювання небалансів електричної енергії та про участь у балансуючому ринку.

Відповідно до п. 5.14.10. Правил ринку (в редакції, чинній на момент звернення відповідача про зарахування зустрічних вимог) врегулювання сторонами взаємних зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку здійснюється шляхом неттінгу на умовах, викладених у договорі про участь у балансуючому ринку.

Згідно із п. 5.17.5. Правил ринку (в редакції, чинній на момент звернення відповідача про зарахування зустрічних вимог) врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії здійснюється шляхом неттінгу на умовах, визначених договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

У Типовому договорі про врегулювання небалансів електричної енергії (в редакції, чинній на момент звернення відповідача про зарахування зустрічних вимог) пунктом 5.11. передбачено, що урегулювання сторонами взаємних зобов`язань здійснюється згідно з чинним законодавством України, у тому числі сторонами може бути застосовано неттінг виключно шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Не допускається припинення взаємних зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: 1) у випадку виникнення зобов`язань щодо купівлі або продажу небалансів електричної енергії в різних декадах; 2) за відсутності взаємної згоди сторін, яка виражається у підписанні сторонами Акта зарахування зустрічних однорідних вимог.

У Типовому договорі про участь у балансуючому ринку (в редакції, чинній на момент звернення відповідача про зарахування зустрічних вимог) пунктом 4.7. встановлено, що урегулювання сторонами взаємних зобов`язань здійснюється згідно з чинним законодавством України, у тому числі сторонами може бути застосовано неттінг виключно шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Не допускається припинення взаємних зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: 1) у випадку виникнення зобов`язань щодо купівлі або продажу балансуючої електричної енергії в різних декадах; 2) за відсутності взаємної згоди сторін, яка виражається у підписанні сторонами Акта зарахування зустрічних однорідних вимог.

Тобто, у положеннях Правил ринку та у Типовому договорі визначено умови, за яких може застосовуватись зустрічне зарахування вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість позивача перед відповідачем виникла в інші періоди, аніж заборгованість відповідача перед позивачем.

Також колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутній Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, підписаний позивачем та відповідачем.

Доводи відповідача про те, що взаємна реєстрація сторонами податкових накладних за вчиненим одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог однозначно вказує на його схвалення як позивачем так і відповідачем суд оцінює критично, оскільки реєстрація податкових накладних не виключає вимог положень Правил ринку та Типового договору щодо умов та порядку зарахування зустрічних вимог.

Отже, враховуючи вищеописані норми права та встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку є недопустимим в силу закону.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судові витрати

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» б/н від 26.07.2024 року (вх. № 01-05/2141/24 від 26.07.2024 року) ) задовольнити.

Рішення господарського суду Львівської області від 19.06.2024 року у справі №914/454/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3, ) у формі Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.01.2024 вих. № 904-2024-674.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на відповідача.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (01010, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 13-Б, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. за розгляд позовної заяви та 3 633,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова