РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2024Справа № 910/11574/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Партнер» (69006, місто Запоріжжя, проспект Металургів, будинок 12-А; ідентифікаційний код 43204190)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгова дистрибуційна компанія» (03056, місто Київ, вулиця Польова, будинок 24; ідентифікаційний код 44477735)

про стягнення 24 525,47 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Партнер» (далі - ТОВ «ТК Партнер»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгова дистрибуційна компанія» (далі - ТОВ «УТДК»/відповідач) про стягнення 24 525,47 грн, у тому числі: 24 300,00 грн - основного боргу, 79,67 грн - 3 % річних та 145,80 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором з надання послуг по супроводу та доставці товарів №Т-2004 від 20.04.2023.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.09.2024 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.09.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

10.10.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «УТДК» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що не отримало від позивача документи, передбачені п. 4.3. договору, у зв`язку із чим строк оплати за надані послуги не настав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Партнер» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгова дистрибуційна компанія» (далі - замовник) укладено договір з надання послуг по супроводу та доставці товарів №Т-2004, відповідно до якого виконавець зобов`язується за замовленням замовника надавати йому послуги з супроводу та доставки вантажу, товару в пункт призначення в межах України і видавати товар уповноваженому на його отримання особі (одержувачу), а замовник зобов`язується оплачувати послуги виконавця по супроводу та доставці товару.

Згідно із п. 4.3. договору, виконавець зобов`язаний надати замовнику після підписання акту приймання-передачі наданих послуг комплект первинних бухгалтерських документів (в тому числі, але не виключно: рахунок, товарно-транспортна накладна, податкова накладна та ін.) передбачені приписами чинного законодавства для здійснення бухгалтерського, податкового і статистичного обліку. У разі невиконання цієї умови замовник має право утримати грошові кошти і не проводити оплату послуг виконавця до моменту надання виконавцем належно оформлених документів.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунок за послуги з доставки товару здійснюється згідно заявок замовника, товарно-транспортних накладних та актів приймання-передачі наданих послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін.

У відповідності до п. 5.2. договору, кожні 10 днів сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник проводить оплату протягом 65 (шістдесяти п`яти) календарних днів з моменту обопільного підписання акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до рахунку, виставленого виконавцем.

В п. 5.3. договору сторони погодили, що обов`язковою умовою для оплати послуг із супроводу і доставці товару згідно даного договору, є наявність у замовника оформлених в установленому чинним законодавством України порядку відповідної накладної, товарно-транспортної накладної встановленого зразка, належним чином оформленої і зареєстрованої в єдиному реєстрі податкових наклданих податкової накладної та інших документів, передбачених чинним законодавством та умовами цього договору, а також відповідність узгодженої вартості послуг зазначеної в актах приймання-передачі наданих послуг сторонами вартості послуг. При відсутності одного із зазначених документів, а також в разі їх неналежного оформлення або наявності розбіжностей у відомостях або даних, замовник повинен письмово попередити виконавця протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг. В такому випадку виконавець повинен протягом 7 (семи) календарних днів, з моменту отримання такого письмового повідомлення від замовника, надати замовнику відповідні виправлені або коригувальні документи.

Цей договір укладено на термін до 31.12.2023, вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами договірних зобов`язань (п. 9.6. договору).

Пунктом 9.8. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії цього договору в місячний термін до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим (пролонгованим) на 1 (один) рік і на тих же умовах, які були передбачені цим договором, незалежно від кількості разів таких повноважень.

З огляду на відсутність в матеріалах справи заяв про припинення дії цього договору, суд дійшов висновку, що дію цього договору пролонговано на один рік.

Згідно із заявкою №83297 від 30.05.2024 позивач зобов`язався надати відповідачу послуги із супроводу та доставки вантажу із с. Білогородка Київської області до с. Хортиця Запорізької області, вартість послуг становить 24 300,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані відповідачу послуги із супроводу та доставки вантажу, про що ТОВ «ТК Партнер» склало та підписало товарно-транспортну накладну № від 31.05.2024, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн та рахунок на оплату №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн.

На виконання умов п. 5.3. договору, ТОВ «ТК Партнер» створило податкову накладну із порядковим №433 від 01.06.2024, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 04.06.2024 за №, що підтверджується відповідною квитанцією про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, на підтвердження виконання умов п. 4.3. договору щодо надсилання відповідачу акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн та рахунку на оплату №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн, позивачем надано суду експрес-накладну ТОВ «Нова-Пошта» №5605 від 03.06.2024.

За твердженням ТОВ «ТК Партнер», ТОВ «УТДК» вказані документи отримало 04.06.2024, проте оплату за надані послуги із супроводу та доставки вантажу на суму 24 300,00 грн не здійснило, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в цій сумі.

27.08.2024 позивач надіслав відповідачу претензію щодо сплати заборгованості за надані послуги у розмірі 24 300,00 грн, проте, ТОВ «УТДК» претензію залишило без відповіді та задоволення.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором з надання послуг по супроводу та доставці товарів №Т-2004 від 20.04.2023, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 24 300,00 грн, а також 3% річних у сумі 79,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 145,80 грн, нарахованих за період з 08.08.2024 по 16.09.2024.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 статті 909 ЦК України унормовано, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Отже, судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір з надання послуг по супроводу та доставці товарів №Т-2004 від 20.04.2023, відповідно до якого на підставі заявки №83297 від 30.05.2024 позивачем надані послуги по супроводу та доставці товарів на загальну суму 24 300,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до п. 5.1. договору розрахунок за послуги з доставки товару здійснюється згідно заявок замовника, товарно-транспортних накладних та актів приймання-передачі наданих послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін.

У відповідності до п. 5.2. договору, кожні 10 днів сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник проводить оплату протягом 65 (шістдесяти п`яти) календарних днів з моменту обопільного підписання акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до рахунку, виставленого виконавцем.

При цьому, у пункті 4.3. договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надати замовнику після підписання акту приймання-передачі наданих послуг комплект первинних бухгалтерських документів (в тому числі, але не виключно: рахунок, товарно-транспортна накладна, податкова накладна та ін.) передбачені приписами чинного законодавства для здійснення бухгалтерського, податкового і статистичного обліку. У разі невиконання цієї умови замовник має право утримати грошові кошти і не проводити оплату послуг виконавця до моменту надання виконавцем належно оформлених документів.

Судом встановлено, що на виконання умов цього пункту договору, позивачем складено та підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн, а також рахунок на оплату №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн.

Судом також встановлено, що на виконання умов п. 4.3. договору, 03.06.2024 позивачем надіслано відповідачу вказані вище документи, що підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова-Пошта» №5605 від 03.06.2024, в якій зазначено: тип відправлення: документи; опис: документи; додаткова інформація: Даф 16 номер 433; плановий час доставки 04.06.2024.

Проте, відповідач підписаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №433 від 01.06.2024 на суму 24 300,00 грн не повернув, при цьому, будь-яких заперечень щодо обсягу, якості та вартості наданих послуг не надав, відтак, суд дійшов висновку, що ТОВ «УТДК» прийнято надані позивачем послуги по супроводу та доставці товарів на загальну суму 24 300,00 грн без будь-яких зауважень.

Крім того, пунктом 5.3. договору передбачено, що обов`язковою умовою для оплати послуг із супроводу і доставці товару згідно даного договору, є наявність у замовника оформлених в установленому чинним законодавством України порядку відповідної накладної, товарно-транспортної накладної встановленого зразка, належним чинному оформленої і зареєстрованої в єдиному реєстрі податкових наклданих податкової накладної та інших документів, передбачених чинним законодавством та умовами цього договору, а також відповідність узгодженої вартості послуг зазначеної в актах приймання-передачі наданих послуг сторонами вартості послуг. При відсутності одного із зазначених документів, а також в разі їх неналежного оформлення або наявності розбіжностей у відомостях або даних, замовник повинен письмово попередити виконавця протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відповдіного акту приймання-передачі наданих послуг. В такому випадку виконавець повинен протягом 7 (семи) календарних днів, з моменту отримання такого письмового повідомлення від замовника, надати замовнику відповідні виправлені або коригувальні документи.

Судом встановлено, що на виконання цієї умови позивачем створено податкову накладну із порядковим №433 від 01.06.2024, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 04.06.2024 за №, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, ураховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано умови п. 4.3. та п. 5.3. договору, внаслідок чого 08.08.2024 у відповідача виник обов`язок з оплати за надані послуги.

Проте, як встановлено судом та не заперечується ТОВ «УТДК», останнє за надані позивачем послуги по супроводу та доставці товарів не розрахувалося.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, перевіривши доводи та аргументи сторін, суд дійшов висновку, що ТОВ «УТДК» порушило умови з надання послуг по супроводу та доставці товарів №Т-2004 від 20.04.2023 та положення статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 24 300,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути із відповідача 3% річних у сумі 79,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 145,80 грн, нараховані за період з 08.08.2024 по 16.09.2024.

Так, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування цих сум, а саме, з огляду на те, що позивач повинен був здійснити оплату за надані послуги до 08.08.2024 включно, відповідно нарахування необхідно здійснювати з 09.08.2024 по 16.09.2024.

Отже, за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є сума 3% річних у розмірі 77,89 грн, при цьому, інфляційні втрати підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заявлений розмір цієї суми, не перевищує розміру, обчисленого судом.

Згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частини 1, частини 3 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В частині 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивачем заявлено до стягнення 8 000,00 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення цих витрат, позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 01.09.2024, укладений між ТОВ «ТК Партнер» та адвокатом Діордієвим Олексієм Сергійовичем; акт прийому-передачі №1 від 16.09.2024 , відповідно до якого адвокатом надано позивачу послуги на загальну суму 8 000,00 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.09.2024 на суму 8 000,00 грн (підстава: оплата за надані послуги з правничої допомоги адвоката згідно договору від 01.09.2024).

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, що має наслідком задоволення цієї вимоги пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Партнер» задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгова дистрибуційна компанія» (03056, місто Київ, вулиця Польова, будинок 24; ідентифікаційний код 44477735) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Партнер» (69006, місто Запоріжжя, проспект Металургів, будинок 12-А; ідентифікаційний код 43204190) 24 300 (двадцять чотири тисячі триста) грн 00 коп. - заборгованості, 77 (сімдесят сім) грн 89 коп. - 3% річних, 145 (сто сорок п`ять) грн 80 коп. - інфляційних втрат, 7 999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 42 коп. - витрат на професійну правничу допомогу та 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 78 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК