ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1001/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування"

до Фізичної особи - підприємця Мартинюка Олексія Дмитровича

про стягнення 112326,40 грн

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал страхування" звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мартинюка Олексія Дмитровича 112326,40 грн відшкодування витрат.

Ухвалою від 03.10.2024 суд залишив позовну заяву без руху та надав час для усунення недоліків позовної заяви - надання доказів надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами на юридичну адресу відповідача (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека).

11.10.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою від 16.10.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 14.11.2024.

28.10.2024 до суду надійшло клопотання про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів без участі представника позивача, у зв`язку із значним об`ємом справ у судах різних інстанцій та неможливістю бути присутнім на судових засіданнях.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.81), відзиву на позовну заяву не подав.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представників сторін та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник автомобіля Volvo PH440, державний номерний знак НОМЕР_1 та роботодавець винуватця дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_1 , у порядку статей 1172, 1194 Цивільного кодексу України зобов`язаний відшкодувати позивачеві 112326,40 грн різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту), яку відшкодував позивач за договором добровільного страхування наземного транспорту №136/24-Т/К/06 від 09.01.2024, у розмірі 196540,00 грн та сумою виплаченого страхового відшкодування, яка ним одержана від страховика автомобіля відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №218830214, у розмірі 84213,60 грн.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову, а також доказів проведення розрахунків з позивачем.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Суд встановив, що 09.01.2024 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігнум Газ Груп" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №136/24-Т/К/06, згідно з п.22.1 якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій (страхових ризиків), що наведені у п.22.2 цього договору (викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій), які носять ознаки ймовірності та випадковості настання (а.с.6-12).

У переліку транспортних засобів, що підлягають страхуванню (додаток до заяви на страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту №136/24-Т/К/06 від 09.01.2024), наявний автомобіль марки Renault T460, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.13-15).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2024 о 15-10 год. у Звягельському районі в с. Наталівка по вул. Промислова, 13, на території митниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo PH440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом SCHMITZ, р.н. НОМЕР_3 , під час об`їзду транспортного засобу Renault T460, державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричіпом ISISAN, р.н НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема автомобіль Renault T460, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігнум Газ Груп", що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №270460 від 23.01.2024 та схемою наслідків ДТП без потерпілих (додаток до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №270460 від 23.01.2024), відповіддю від НПУ (а.с.21-26).

Суд встановив, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2024 у справі №285/544/24 ОСОБА_1 , який працював станом на дату вчинення ДТП водієм у Фізичної особи - підприємця Мартинюка Олексія Дмитровича, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.27-28).

Згідно з рахунком на оплату №8 від 26.01.2024, наданим ФОП Тарасевич В.О., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault T460, державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження склала 196540,00 грн (а.с.29).

На підставі страхового акта № 006.00148024-1 від 31.01.2024 позивач визначив розмір страхового відшкодування ТОВ "Сігнум Газ Груп" на суму 196540,00 грн (а.с.55-56), які перерахував на рахунок ФОП Тарасевич В.О., що підтверджується платіжною інструкцією №5673408 від 02.02.2024 (а.с.57).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.08.2020 року у справі № 905/1391/19, з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Відтак, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм та з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

При цьому суд звертає увагу, що за наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент скоєння ДТП 23.01.2024 ОСОБА_1 був працівником відповідача (водієм) та виконував трудові (службові) обов`язки.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volvo PH440, державний номерний знак НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутнє, однак виходячи з відповіді НПУ (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ 553112) власником цього автомобіля є відповідач (а.с.24-26).

Відтак, суд дійшов висновку, що саме відповідач, як власник транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої його працівником, вина якого встановлена постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2024 у справі №285/544/24.

При цьому суд враховує, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 ЦК України).

Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Водночас відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст.108 Закону України "Про страхування", страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України).

З вище наведеного слідує, що розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню власнику пошкодженого транспортного засобу, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

З наявного в матеріалах справи рахунку на оплату №8 від 26.01.2024, наданого ФОП Тарасевич В.О. (а.с.29-30) вбачається, що вартість відновлювального ремонту Renault T460, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 196540,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем, на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту №136/24-Т/К/06 від 09.01.2024 склав 196540,00 грн (а.с.57).

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volvo PH440, державний номерний знак НОМЕР_1 - Фізичної особи - підприємця Мартинюка Олексія Дмитровича на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №218830214 (а.с.58-59), у зв`язку з чим позивач у порядку зворотної вимоги звернувся до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", яка сплатила на рахунок позивача суму страхового відшкодування в розмірі 84213,60 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,64) на складові, які підлягають заміні, що підтверджується платіжною інструкцією №ЗР026614 від 08.03.2024 (а.с.60-61).

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту), яку відшкодував позивач за договором страхування (196540,00 грн), та сумою виплаченого страхового відшкодування, яка ним одержана від страховика автомобіля відповідача (84213,60 грн) становить 112326,40 грн та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 112326,40 грн відшкодування страхових витрат.

З огляду на задоволення позовних вимог, судовий збір, в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 126, 129, 231, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мартинюка Олексія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ід. код 33908322):

- 112326,40 грн відшкодування страхових витрат;

- 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.11.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу - через систему "Електронний суд";

2 - відповідачу - рек. з пов.