ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2024р. Справа №905/1239/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.-ТРАНС" (, юридична адреса: 02000, м. Київ, вул. Леонтовича, б. 6-А, оф. 5)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" (, юридична адреса: 84333, м. Краматорськ, вул. Румянцева, б. 11, кім. 8)

про стягнення 110803,55 грн.

Суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.-ТРАНС" надійшла позовна заява б/н від 24.09.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" заборгованості у розмірі 110803,55 грн., з яких: 73435,69 грн. - основний борг, 6456,17 грн. - 3% річних, 30911,69 грн. - інфляційне збільшення боргу.

В обґрунтування вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 2705 від 27.05.2021 про надання послуг по організації перевезення вантажів в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг з перевезення вантажу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 позовним матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 905/1239/24 та передано на розгляд судді Величко Н.В.

Ухвалою суду від 25.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1239/24, вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам строки для вчинення дій процесуального характеру.

За відомостями комп`ютерної бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала від 25.09.2024 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу у його електронний кабінет в системі «Електронний суд» ЄСІТС 25.09.2024.

У зв`язку із відсутністю на дату відкриття провадження у цій справі зареєстрованого відповідачем електронного кабінета в системі «Електронний суд», на виконання вимог ст.ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд надіслав вказану ухвалу відповідачу на офіційну адресу місцезнаходження рекомендованим листом з повідомленням, проте поштове відправлення повернулось без вручення з відміткою АТ «УКРПОШТА» (вх.№ 01-24/6341 від 10.10.24).

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" вважається повідомленими про відкриття провадження у справі та її розгляд у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 905/1239/24 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 251 цього Кодексу встановлено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 251 ГПК України).

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.2, ч.5, ч.8 ст. 252 ГПК України).

Станом на 21.11.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" відзив на позовну заяву не подано, про намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.

Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, з огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «С.К.С. - ТРАНС» (надалі - Виконавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МПР-2017» (надалі - Замовник, Відповідач) укладений Договір No2705 про надання послуг по організації перевезення вантажів від 27.05.2021р. (надалі - Договір No2705"), згідно умов якого Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника зобов`язується виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, що є предметом цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору No2705 розрахунки за надані Виконавцем послуги, що є предметом цього Договору, Замовник здійснює на підставі Актів приймання наданих послуг не пізніше 5-ти днів з моменту підписання Акту. Підставою для складання Актів приймання наданих послуг є дані товарно-транспортних накладних, завірені Замовником, а також відмітки Замовника в супровідних документах.

Згідно з п. 6.2. Виконавець зобов`язується надати Замовнику Акти приймання наданих послуг до 5 числа місяця, наступного за звітним. Вказані акти повинні бути складені у відповідності зі ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Сторони підписують акти впродовж 3-х днів, або в цей же строк складають належним чином оформлені товаро-транспортні накладні.

У пункті 6.3 Договору сторони обумовили, що замовник зобов`язується сплатити надані послуги не пізніше 5-ти днів з моменту складання необхідних документів: Рахунок-фактура, акт приймання наданих послуг, податкова накладна.

Сторони узгодили, що цей Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами й діє до 31.12.2021р. (п. 11.1 Договору No2705).

У Додатку № 1 до Договору № 2705 від 27.05.2021 сторони погодили специфікацію узгодження ціни на перевезення вантажів, а саме: послуги по перевезенню вантажу (мінпорошок МП-1) м. Райгородок, вул. Ювілейна, 1а м. Костянтинівка; одиниця виміру тона; ціна за 1 тону - 210,00 грн. з ПДВ.

Договір та Додаток № 1 до нього підписані обома сторонами без заперечень, скріплені печатками обох підприємств.

Як зазначає позивач, а відповідач не спростовує, на виконання цього Договору між позивачем та відповідачем підписані та скріплені їх печатками наступні акти приймання-передачі робіт (надання послуг): No 96 від 30.05.2021 на суму 7089,60 грн., No 109 від 08.06.2021 на суму 6505,80 грн., No 124 від 15.06.2021 на суму 6678,00 грн., No 125 від 16.06.2021 на суму 19126,80 грн., No 133 від 27.06.2021 на суму 14030,40 грн., No 134 від 28.06.2021 на суму 12883,20 грн., No 148 від 06.07.2021 на суму 7584,00 грн., No 149 від 07.07.2021 на суму 7728,00 грн., No 150 від 07.07.2021 на суму 7310,40 грн., No 178 від 08.07.2021 на суму 8116,80 грн., No 158 від 11.07.2021 на суму 21993,60 грн., No 159 від 11.07.2021 на суму 6531,00 грн., No 160 від 12.07.2021 на суму 13234,20 грн., No 162 від 12.07.2021 на суму 7531,20 грн., No 165 від 14.07.2021 на суму 7756,80 грн., No 168 від 14.07.2021 на суму 6174,00 грн., No 175 від 16.07.2021 на суму 7603,20 грн., No 176 від 18.07.2021 на суму 7296,00 грн., No 177 від 19.07.2021 на суму 7800,00 грн., No 180 від 20.07.2021 на суму 11402,72 грн., No 187 від 22.07.2021 на суму 10000,00 грн., No 188 від 27.07.2021 на суму 26077,80 грн., No 197 від 29.07.2021 на суму 7575,60 грн., No 198 від 30.07.2021 на суму 12747,00 грн., No 199 від 31.07.2021 на суму 19093,20 грн., No 200 від 31.07.2021 на суму 7214,40 грн., No 201 від 01.08.2021 на суму 7646,40 грн., No 202 від 01.08.2021 на суму 13284,60 грн., No 209 від 02.08.2021 на суму 7228,80 грн., No 258 від 02.08.2021 на суму 7215,60 грн., No 221 від 05.08.2021 на суму 7406,40 грн., No 222 від 08.08.2021 на суму 7944,00 грн., No 223 від 09.08.2021 на суму 7257,60 грн., No 228 від 09.08.2021 на суму 7334,40 грн., No 231 від 10.08.2021 на суму 7752,00 грн., No 232 від 11.08.2021 на суму 7833,60 грн., No 233 від 11.08.2021 на суму 6867,00 грн., No 235 від 13.08.2021 на суму 7030,80 грн., No 236 від 13.08.2021 на суму 7728,00 грн., No 237 від 15.08.2021 на суму 7708,80 грн., No 240 від 17.08.2021 на суму 7005,60 грн., No 239 від 17.08.2021 на сум

За вищезазначеними актами здачі-приймання робіт відповідачу виставлено рахунок на загальну суму 646525,38 грн.

Відповідно до платіжних доручень про сплату за послуги перевезення вантажу згідно договору No 2705 від 27.05.2021 загалом відповідачем було сплачено 573089,69 грн., а саме:

Платіжне доручення No115 від 01.06.2021 р. сплачено 7089,69 грн.

Платіжне доручення No141 від 17.06.2021 р. сплачено 26000,00 грн.

Платіжне доручення No165 від 08.07.2021 р. сплачено 20000,00 грн.

Платіжне доручення No173 від 14.07.2021 р. сплачено 50000,00 грн.

Платіжне доручення No217 від 29.07.2021 р. сплачено 100000,00 грн.

Платіжне доручення No261 від 26.08.2021 р. сплачено 70000,00 грн.

Платіжне доручення No274 від 03.09.2021 р. сплачено 100000,00 грн.

Платіжне доручення No288 від 13.09.2021 р. сплачено 50000,00 грн.

Платіжне доручення No318 від 23.09.2021 р. сплачено 50000,00 грн.

Платіжне доручення No334 від 01.10.2021 р. сплачено 50000,00 грн.

Платіжне доручення No379 від 01.11.2021 р. сплачено 50000,00 грн.

Як стверджує позивач, а відповідач не оспорює, у Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" наявна заборгованість станом на 18.09.2024 у загальному розмірі 73435,69 грн. за наступними актами здачі-приймання робіт (надання послуг):

No 301 від 09.09.2021 оплачений частково, заборгованість по ньому складає 1729,09 грн,

No 302 від 10.09.2021 заборгованість складає 8278,20 грн.,

No 303 від 11.09.2021 заборгованість складає 7680,00 грн,

No 306 від 13.09.2021 заборгованість складає 6879,60 грн,

No 339 від 19.09.2021 заборгованість складає 7372,80 грн.,

No 431 від 23.10.2021 заборгованість складає 7312,20 грн.,

No 405 від 23.10.2021 заборгованість складає 7056,00 грн.,

No 406 від 24.10.2021 заборгованість складає 6 644,40 грн.,

No 427 від 29.10.2021 заборгованість складає 6720,00 грн.,

No 437 від 05.11.2021 заборгованість складає 13763,40 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача 110803,55 грн., з яких: 73435,69 грн. - основний борг, 6456,17 грн. - 3% річних, 30911,69 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та наданим сторонами доказам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось документального підтвердження дострокового розірвання чи визнання недійсним договору № 2705 від 27.05.2021 повністю чи частково у встановленому порядку, у зв`язку з чим суд виходить з принципу правомірності цього правочину, який є обов`язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем з надання послуг по перевезенню вантажу за Договором № 2705 від 27.05.2021 виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаними без зауважень Товариством з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" як замовником актами здачі-приймання робіт (надання послуг).

До матеріалів справи не надано доказів пред`явлення Відповідачем Позивачу будь-яких претензій, у тому числі щодо якості та кількості наданих послуг, комплектності супровідних документів тощо.

Підписані сторонами акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 301 від 09.09.2021, No 302 від 10.09.2021, No 303 від 11.09.2021, No 306 від 13.09.2021, No 339 від 19.09.2021, No 431 від 23.10.2021, No 405 від 23.10.2021, No 406 від 24.10.2021, No 427 від 29.10.2021, No 437 від 05.11.2021 є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (послуги).

Згідно з п.п. 6.3 Договору Замовник зобов`язується сплатити надані послуги не пізніше 5-ти днів з моменту складання необхідних документів: рахунок-фактура, акт приймання наданих послуг, податкова накладна.

Таким чином, послуги перевезення мали бути оплачені Відповідачем протягом 5 днів з моменту отримання цих документів, строк оплати настав.

Відповідач не спростовує і матеріалами справи підтверджується, що за отримані послуги Відповідач розрахувався частково, заборгованість становить 73435,69 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Як убачається, Позивач розрахував 3% річних у загальному розмірі 6456,17 грн. та інфляційні у загальному розмірі 30911,69 грн. від боргу за кожним зобов`язанням (актом приймання наданих послуг) окремо, за загальний період з 15.09.2021 по 18.09.2024.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних позивача, суд дійшов висновку, що відповідні розрахунки є вірними, вони не спростовані відповідачем та відповідають нормам чинного законодавства.

Як визначає ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 237 ГПК України в числі питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки у цій справі позивачем позовну заяву подано в електронній формі через підсистему "Електронний суд", то розмір судового збору становить 2422,4 грн. (3028 грн. * 0,8), який сплачений Позивачем згідно платіжної інструкції № 579 від 20.09.2024. З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на Відповідача.

Статтею 126 цього Кодексу унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач пред`явив до відшкодування Відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.

На підтвердження цих вимог надано суду: договір про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024 між АБ «Молчанової Наталії» та ТОВ "С.К.С.-ТРАНС" та додаткову угоду No 1 від 16.09.2023 до нього, ордер на надання правничої допомоги серії АН № 1513645 на ім`я Молчанової Наталії Володимирівни, акт наданих послуг від 20.09.2024 по договору про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024 на суму 30000,00 грн.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Суд враховує, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У розумінні норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідач не заперечив співмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу, про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не клопотав.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (див. постанови Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 19.01.2022 у справі №910/1344/19, від 03.02.2022 у справі №910/17183/20).

У договорі про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024 між АБ «Молчанової Наталії» та ТОВ "С.К.С.-ТРАНС" обумовлено, що за правову допомогу, визначену у п. 1.2 цього договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги складає 5000,00 грн. за годину роботи. Строк дії договору до 31.12.2025.

У додатковій угоді No 1 від 16.09.2023 до договору про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024 сторонами обумовлено, що Клієнт доручає Бюро надати йому професійну правову допомогу по стягненню боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" в Господарському суді Донецької області, а саме: здійснити підготовку процесуальних документів, здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у суді першої інстанції. У пункті 3.1 угоди визначено вартість послуг: ознайомлення з договором та первинними бухгалтерськими документами 60 хв. 5000,00 грн.; складання розрахунку індексу інфляції та 3% річних 50 хв. 4000,00 грн.; підготовка позовної заяви до суду - 170 хв. 13500 грн.; формування та подання позовної заяви до господарського суду 30 хв. 2500,00 грн.; представництво інтересів у суді 60 хв. 5000,00 грн., що разом становить 30000,00 грн. Оплата послуг здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги здійснюється клієнтом в строк до 26.10.2023.

Згідно підписаного між Позивачем та АБ «Молчанової Наталії» акта наданих послуг від 20.09.2024 до договору про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024, адвокат Молчанова Н.В. надала такі послуги: складання розрахунку індексу інфляції та 3% річних, підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості по договору про надання послуг по організації перевезення вантажів № 2705, формування та подання позовної заяви до Господарського суду Донецької області, представництво інтересів позивача у суді. За даним актом підлягає сплаті 30000,00 грн, сторони претензій один до одного не мають.

Доказів фактичної оплати Позивачем послуг адвоката матеріали справи не містять.

Позивачем заявлено до відшкодування за рахунок відповідача за надану правову допомогу меншу суму, ніж визначена у додатковій угоді № 1 від 16.09.2023 до договору про надання правової допомоги No02/09/24 від 15.09.2024 та акті наданих послуг від 20.09.2024, саме у розмірі 20000,00 грн., детального розрахунку та витраченого адвокатом часу на надані послуги не наведено ані у позові, ані окремим документом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 221 ГПК України визначено: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Дана справа розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач ані у позовній заяві, ані окремим документом не повідомляв суд про намір подати додаткові докази про витрати на професійну правову допомогу та детальний розрахунок наданих послуг.

За наведених обставин суд відмовляє Позивачу в задоволенні вимог про стягнення з Відповідача витрат на професійну правову допомогу у сумі 20000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" (, юридична адреса: 84333, м. Краматорськ, вул. Румянцева, б. 11, кім. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.-ТРАНС" (, юридична адреса: 02000, м. Київ, вул. Леонтовича, б. 6-А, оф. 5) заборгованість у розмірі у розмірі 110803,55 грн., з яких: 73435,69 грн. - основний борг, 6456,17 грн. - 3% річних, 30911,69 грн. - інфляційне збільшення боргу, крім того відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "С.К.С.-ТРАНС" (, юридична адреса: 02000, м. Київ, вул. Леонтовича, б. 6-А, оф. 5) в задоволенні вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МПР-2017" (, юридична адреса: 84333, м. Краматорськ, вул. Румянцева, б. 11, кім. 8) витрат на професійну правову допомогу у сумі 20000,00 грн.

Після набрання рішенням сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 21.11.2024.

Суддя Н.В. Величко