ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3205/23

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Бабяка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/3205/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, оф. 411)

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 33 312, 41 грн.

за участю представників:

від позивача: Виноградов Ю.Е., довіреність №9 від 26.12.2023

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих.№б/н від 19.10.2023 до ОСОБА_1 про стягнення 33 312, 41 грн.

Разом з тим, в позовній заяві мітяться клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та клопотання про витребування доказів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 01.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 14.12.2023 о 13:45. Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

29.11.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій останній просить суд розглянути дану справу без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 14.12.2023 відкладено розгляд справи на 22.02.2024 о 14:15 та витребувано у Акціонерного товариства Універсал Банк інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 01.04.2021 року по 06.07.2023 року включно.

19.02.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме:

- договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №83 від 11.11.2020;

- інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» за вих. №322/02 від 16.02.2024;

- договір про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020.

Ухвалою суду від 22.02.2024 відкладено розгляд справи на 14.03.2024 о 17:30 та повторно витребувано у Акціонерного товариства Універсал Банк інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 01.04.2021 року по 06.07.2023 року включно.

Ухвалою суду від 14.03.2024 відкладено розгляд справи на 11.04.2024 о 14:45.

15.03.2024 на адресу суду від Акціонерного товариства Універсал Банк надійшли витребувані судом докази.

18.03.2024 на адресу суду від Акціонерного товариства Універсал Банк надійшли витребувані судом докази.

В судове засідання 11.04.2024 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 11.04.2024 не з`явився.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Як вбачається з відповіді на запит суду №301973 від 01.11.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, адресою реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ухвали суду у справі №911/3205/23 від 01.11.2023, 14.12.2023, 22.02.2024, 14.03.2024 були направлені поштою на вказану вище адресу відповідача.

Однак, до суду повернулись поштові відправлення адресовані відповідачу, разом з копіями ухвал суду у справі №911/3205/23 від 01.11.2023, 14.12.2023 та 22.02.2024, які відповідно до довідок про причини повернення/досилання ПАТ Укрпошта були повернуті через відсутність адресата за вказаною адресою.

Разом з цим, судом враховано, що відповідач був повідомлений про розгляд справи №911/3205/23, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трекінгом №511, з якого вбачається, що відповідачем отримано ухвалу суду від 14.03.2024 про відкладення розгляду справи на 11.04.2024 о 14:45.

Про хід розгляду справи відповідач також міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: https://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Однак, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву за весь час розгляду справи не скористався. При цьому, вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм ч. 2 ст. 2 ГПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, неявка в судове засідання 11.04.2024 відповідача, належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без його участі.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи позицію представника позивача, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 01.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, як Кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, був укладений Договір про надання кредиту №201416-КС-001, далі Договір, відповідно до п. 1 якого Кредитодавець, надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання Кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам- підприємцям (надалі Договір). Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процентна ставка: в день 0,97713684, фіксована. Комісія за надання Кредиту (далі Комісія): 2 250, 00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 15000, 00 грн. Термін дії Договору до 22.07.2021р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 29 040, 00 грн.

Згідно з п. 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник.

Позичальник підтверджує, що він ознайомленний з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця https:bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно укладає Договір (п. 5 Договору).

Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (п. 8 Договору).

Відповідно до п. 9 Договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини Сторін регулюються законодавством України.

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА від 12.03.2021 (далі - Правила) визначено загальні положення (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладання договору (розділ 3), права та обов`язки сторін договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Зокрема, підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 Правил на позичальника покладено обов`язок повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі передбачені Договором про надання кредиту до закінчення терміну його дії.

Відповідно до п. 5.1. Правил обчислення строку користування Кредитом та нарахування Процентів за користування Кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору. Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно).

Нарахування Комісії здійснюється в момент укладання Договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено Графіком платежів (п. 5.2. Правил).

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений Договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати Процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця.

На виконання умов Договору Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі через партнера Акціонерне товариство «Таскомбанк», з яким укладено договір про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №83 від 11.11.2020.

Таким чином, 01.04.2021 позивач здійснив переказ на картку Позичальника у розмірі 15 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією №391910168 від 01.04.2021.

Позивач в позові зазначає, що відповідач, всупереч умовам Договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти у розмірі 500, 00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ Платежі онлайн за вих. №322/02 від 16.02.2024.

Відповідно, станом на час звернення ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" з даним позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем, за розрахунком останнього, складає 33 312, 41 грн., з яких: 15 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16 562, 41 грн. заборгованість за процентами, 1 750, 00 грн. заборгованість за комісією, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду.

Так, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пунктом 6 вказаної статті вставлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з пунктом 7 - електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір, що встановлено у п. 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію".

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

З наданої до матеріалів справи анкети клієнта вбачається, що ФОП Вітяк М.Р. на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика https://my.bizpozyka.com/, надав позивачу всю необхідну інформацію для його ідентифікації, як то паспортні дані, РНОКПП/ІПН, номер банківської карти, засоби зв`язку в т.ч. номер телефону та адресу електронної пошти, зазначивши при цьому суму бажаного кредиту 15 000,00 грн.

Із візуальної форми послідовності дій клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача вбачається, що 01.04.2021 о 10:48:52 ФОП Вітяк М.Р. здійснив вхід до особистого кабінету на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика www.my.bizpozyka.com, використавши номер телефону, та надав всю необхідну інформацію для формування Товариством (ТОВ Бізнес Позика) належної пропозиції клієнту.

01.04.2021 о 11:24:55 ТОВ Бізпозика направлено ФОП Вітяку М.Р. в ІТС індивідуальну оферту, яка містить істотні умови договору. Відповідну пропозицію укласти Договір (оферту) долучено позивачем до матеріалів справи.

01.04.2021 о 11:25:41 ФОП Вітяком М.Р. направлено ТОВ Бізпозика в ІТС акцепт та підписано Договір одноразовим ідентифікатором. Відповідне прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору долучено позивачем до матеріалів справи.

В той же день, о 11:25:44 ТОВ Бізпозика відправило на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником, Договір та Правила кредитування.

Відтак, договір про надання кредиту № 201416-КС-001 від 01.04.2021 підписано ФОП Вітяком М.Р., відповідно до ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-9581 - 01.04.2021 о 11:25:41.

Враховуючи викладене, Договір є укладеним між сторонами і за своєю правовою природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту №201416-КС-001 від 01.04.2021.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

На виконання ухвали суду від 14.12.2023 та ухвали суду від 22.02.2024 АТ «Універсал Банк» надало суду лист, в якому зазначено, що банківська карта за № НОМЕР_1 випускалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також надало інформацію щодо руху коштів по банківській картці відповідача, на яку були 01.04.2021 перераховані кошти з боку позивача у розмірі 15 000, 00 грн.

Тобто, позивачем було виконано умови Договору в повному обсязі. Натомість, відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, доводів позивача не спростував, доказів повернення кредитних коштів не надав.

Таким чином, заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом на день розгляду справи складає 15 000, 00 грн., у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню.

Також, крім суми неповернутого кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в сумі 16 562, 41 грн. та комісію у розмірі 1 750, 00 грн.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з п. 1 Договору, процента ставка фіксована та в день становить 0,97713684, а комісія за надання кредиту становить 2 250, 00 грн.

Пунктом 2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом та комісії, з урахуванням часткової оплати, встановив, що останній складено арифметично вірно.

Документів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б сплату відповідачем заборгованості за Договором, відповідач суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 16 562, 41 грн. та комісії в сумі 1 750, 00 грн. є обґрунтованою, не спростованою відповідачем, і, відповідно, такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" у повному обсязі.

В процесі розгляду справи, судом встановлено, що станом на час укладання Договору відповідач був зареєстрований як Фізична особа-підприємець (запис №0026377 від 24.05.2019).

09.06.2021 відповідно до запису №001026377 відповідачем було припинено підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17.

Згідно із ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього ж кодексу господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 52 цього ж кодексу фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №910/8729/18.

Відтак, фізична особа ОСОБА_1 є відповідачем у справі №911/3205/23, а припинення підприємницької діяльності останнього не звільняє його від виконання грошових зобов`язань за умовами договору про надання кредиту №201416-КС-001 від 01.04.2021.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, яке відбулось 11.04.2024, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика до ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ) заборгованість зі сплати прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість зі сплати прострочених платежів по процентах у розмірі 16 562 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 41 коп., заборгованість зі сплати прострочених платежів за комісією у розмірі 1 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп., видавши наказ.

Повний текст рішення складено 15.11.2024.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.