ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024м. ХарківСправа № 922/2785/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича, м. Харків
про розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати в розмірі 111360,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бережний Костянтин Сергійович (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича (відповідач), згідно якої просить суд:

- розірвати договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації № 12/05/2023-3 від 12.05.2023, укладений між Фізичною особою-підприємцем Бережним Костянтином Сергійовичем та Фізичною особою-підприємцем Калюжним Ігорем Олексійовичем;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича суму попередньої оплати в розмірі 111360,00 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та 30000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач в супереч домовленостей не виконав прийняті на себе зобов`язання по договору та не повернув суму попередньої оплати за договором в розмірі 111360,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича про розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати в розмірі 111360,00 грн. було залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків вх.№ 20418 від 14.08.2024, згідно якого позивачем були усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.08.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідач 29.08.2024 за вх.№ 21658 надав відзив на позовну, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у справі № 922/2785/24. Окрім того, відповідач просить суд всі витрати, в тому числі витрати на сплату судового збору та сплату гонорару адвокату позивача, покласти на позивача. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що всі зобов`язання відповідача за договором були виконані належним чином та в обумовлені строки, а претензії позивача є необґрунтованими.

Також, відповідач 29.08.2024 за вх.№ 21655 надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі за наявними матеріалами.

Позивач 10.09.2024 за вх.№ 22734 надав відповідь на відзив, згідно якої просить суд позовні вимоги задовольнити. При цьому у відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказує, що відповідач взагалі не виконав умови договору - не надав жодних послуг (робіт). Посилання відповідача на відеозустрічі, скріншоти екрану, протоколи розмов, демонстрації та скріншот з начебто месенджеру Телеграм не підтверджує факт виконання ФОП Калюжним І.І. умов договору та надання послуг позивачу, оскільки доказів надання таких послуг та впровадження системи Odoo не має.

Відповідач 12.09.2024 за вх.№ 22952 надав письмові заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просить суд врахувати викладені відповідачем у запереченнях доводи щодо комунікацій через делеговану особу, листування та претензії, документів та назву компанії, використання позивачем 1С та дозволу відповідача на надання послуг на базі системи Оdoo.

Позивач 11.11.2024 за вх.№ 28269 надав заяву, згідно якої просив суд у випадку нез`явлення відповідача або його представника розглянути справу за наявними матеріалами, позовні вимоги ФОП Бережного К.С. задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у справі та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 травня 2023 року між ФОП Бережним К.С. (позивач, замовник) та ФОП Калюжним І.О. (відповідач, виконавець) було укладено договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації № 12/05/2023-3 (надалі - договір). Даний договір було підписано електронними підписами сторін.

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець, за завданням замовника, зобов`язується особисто надати послуги, а саме на основі попередньо узгодженого плану робіт (додаток 1) здійснити впровадження програмного комплексу на базі системи Оdоо.

Згідно додатку 1 до договору план робіт включав наступні роботи: впровадження складського обліку (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, створення складів в системі, налаштування категорії товарів, інвентаризація, налаштування додаткових затрат на товар, навчання співробітників, тестування системи, управління проектом) загалом на 15 години вартістю 635,00 євро; впровадження модуля точка продажів (продаж оффлайн) (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, налаштування модуля точка продажів (в межах стандарту) (1), інтеграція зі сканером штрих-кодів, навчання співробітників, налаштування друкованої форми чеку, інтеграція з ПРРО (вчасно), тестування системи, управління проектом), загалом на 34 години вартістю 1480,00 євро; інтеграція з 1С (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, вивантаження номенклатури, прайс-листів, прибуткових накладних на магазин, переміщення між магазинами, управління проектом), загалом на 44 годин вартістю 1860,00 євро. Всього за додатком 1 вартість робіт складала 3975,00 євро.

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна ціна цього договору становить гривневий еквівалент 3975,00 євро, розрахованого за середнім курсом купівлі євро в банках на дату виставлення рахунків за даними сайту minfin.com.ua/ua/currency/eur/.

У п. 2.2. договору сторони узгодили наступний порядок оплати: 70% попередньої оплати протягом трьох робочих днів з дати отримання рахунку від виконавця; 30% остаточна оплата після завершення робіт в цілому.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що строки виконання робіт складають 45 (сорок п`ять) календарних днів з дати отримання попередньої оплати виконавцем на свій розрахунковий рахунок.

У пункті 3.2. договору сторони погодили, що комунікація за даним договором може здійснюватися шляхом електронного листування засобами електронної пошти та сервісами миттєвого обміну повідомленнями: з боку замовника за телефонами: , 099903170, поштою: , ; з боку виконавця за телефонами: , , поштою: , .

Пунктом 3.3. договору сторони передбачили, що з метою підтвердження факту надання послуг (виконання робіт) виконавцем в цілому, сторони складають відповідний акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт).

Згідно п. 3.4. договору, сторони домовилися, що рахунки та акти за послуги, отриманні за даним договором, будуть надані виключно в електронному вигляді, складені згідно з чинним законодавством про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки (у разі її наявності).

У відповідності до п. 3.5. договору, виконавець надає замовникові підписаний акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) протягом 3 (трьох) календарних днів після закінчення надання послуг (виконання робіт).

Пунктом 3.6. договору було передбачено, що замовник зобов`язується підписати наданий виконавцем акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту надання його замовникові виконавцем або надати у вищезазначений строк мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку ненадання у вищезазначений строк виконавцеві підписаного акту або мотивованої відмови, послуги (роботи) будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником. У випадку мотивованої відмови замовника сторони в строк не пізніше трьох робочих днів з дати одержання виконавцем мотивованої відмови замовника підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Виконавець зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк. Прийняття послуг (робіт) та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) замовником здійснюється після усунення всіх недоліків.

Згідно п. 3.7. договору, сторони погодили, що на виконання умов цього договору потреба у візиті виконавця до замовника відсутня, але за бажанням замовника, такий візит можливий та здійснюється коштом замовника за такими умовами: в межах України оплачується вартість проїзду (транспорт на вибір замовника), проживання за потреби візиту більше, ніж на один день, та компенсуються супутні витрати в сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот ) гривень на добу для кожного співробітника виконавця.

У відповідності до п. 4.1. договору, замовник зобов`язувався: своєчасно приймати надані послуги (виконані роботи) від виконавця, які відповідають умовам цього договору (п. 4.1.1.); своєчасно оплачувати надані виконавцем послуги (виконані роботи) у розмірі та в строки, передбачені даним договором (п. 4.1.2.).

Згідно п. 4.2. договору, замовник має право: контролювати хід виконання та/або якість надання послуг (виконання робіт) виконавцем (п. 4.2.1); одержувати від виконавця всю необхідну інформацію про послуги (роботи), що надаються.

Пунктом 4.3. договору передбачалося, що виконавець зобов`язаний: своєчасно відповідно до п. 3.1. договору та на висококваліфікованому рівні надати замовнику послуги (виконати роботи), визначені цим договором (п. 4.3.1.); після закінчення або у випадку дострокового розірвання даного договору передати замовникові всі матеріали, документи, які були отримані від замовника або ж створені в процесі виконання даного договору, у тому числі, але, не обмежуючись: вихідні матеріали, звіти, графічні елементи, вихідний текст, об`єктний код, вихідний код, формули, специфікації, конструкції хардвера (hardware), ділові та комерційні дані, ноу-хау, формули, процеси, розробки, ескізи, фотографії, плани, малюнки, технічні вимоги, зразки звітів, моделі, списки клієнтів, прайс-листи, дослідження, отримані дані, комп`ютерні програми, винаходи, ідеї тощо (п. 4.3.2.); на вимогу замовника інформувати про поточний стан надання послуг (виконання робіт) у терміни та способом, встановлені замовником (по телефону, факсу, за допомогою електронної пошти тощо) (п. 4.3.3.).

Згідно п. 4.4. договору, виконавець має право: запитувати у замовника необхідну для надання послуг (виконання робіт) у рамках даного договору інформацію, при цьому замовник має право відмовити виконавцеві в наданні такої інформації з метою охорони конфіденційної інформації своїх клієнтів та/або партнерів. У випадку неможливості надання послуг (виконання робіт) через ненадання зазначеної інформації виконавець негайно повинен повідомити про це замовника (п. 4.4.1.); самостійно визначати місце надання послуг (виконання робіт) (п. 4.4.2.); встановлювати та використовувати на обладнанні замовника таке програмне забезпечення, що відповідає ліцензійним вимогам про безкоштовне або умовно-безкоштовне програмне забезпечення. Опис даних видів програмного забезпечення наведено нижче. Безкоштовне програмне забезпечення це захищене авторським правом програмне забезпечення, плата за користування яким відсутня. Умовно-безкоштовне програмне забезпечення - це захищене авторським правом програмне забезпечення, плата за користування яким відсутня тільки впродовж певного випробувального терміну (п. 4.4.3.); вимагати оплати наданих послуг (робіт) відповідно до умов даного договору (п. 4.4.4.).

Пунктом 9.1. договору було передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно п. 9.2. договору, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку не дотримуючись, якщо: а) виконавець порушив умови п. 4.3.1. - 4.3.3. цього договору; б) виконавець завдав збитків або порушив комерційні інтереси замовника. У випадку розірвання договору замовник зобов`язується оплатити виконавцю послуги (роботи), надані (виконані) та неоплачені до моменту розірвання цього договору, а виконавець, в разі отримання ним попередньої оплати за послуги (роботи), зобов`язується повернути отриману попередню оплату у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) днів після розірвання цього договору.

У відповідності до п. 9.3. договору, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку не дотримуючись строків, встановлених в п. 9.2. цього договору, у разі підтвердженої відсутності комунікації з боку замовника (протягом семи календарних днів і більше), не надання замовником інформації, необхідної для виконання зобов`язань за цим договором, ігнорування строків прийняття робіт, зміни замовником в односторонньому порядку предмету договору, строків виконання та обсягів робіт. При цьому виконавець, в разі отримання ним попередньої оплати за послуги (роботи), звільняється від зобов`язання повернути надлишкові сплачені замовником.

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2023 позивач згідно платіжної інструкції № 209 перерахував на рахунок відповідача 45000,00 грн. (призначення платежу: оплата за провадження програмного комплексу на базі системи Odoo зг. рах. № РАХ/2023/06/00019 від 02.06.2023) та згідно платіжної інструкції № 210 перерахував на рахунок відповідача 66360,00 грн. (призначення платежу: оплата за провадження програмного комплексу на базі системи Odoo зг. рах. № РАХ/2023/06/00019 від 02.06.2023).

Згідно позову позивач вказує, що станом на 09.06.2023 він сплатив 70% попередньої оплати у сумі 2784 євро та почався строк виконання робіт - 45 днів, які спливали 25 липня 2023 р. Відповідач (виконавець), всупереч домовленостей, викладених у п.1.1. договору, не виконав прийняті на себе зобов`язання по договору. 17.08.2023 позивач направив претензію відповідачу, оскільки намагався врегулювати спір у добровільному порядку. В наведеній претензії позивач зазначив, що строк виконання послуг сплинув 22.07.2023, зобов`язання по договору не виконані. Замовник не отримав навіть технічного завдання для узгодження (п.1. плану робіт, додаток №1 до договору). 19.09.2023 відповідач направив лист позивачу, в якому фактично визнав порушення ним строків виконання робіт, в той же час посилався на «виконання всіх робіт», що спростовується укладеною додатковою угодою №1 від 22.08.2023 р.

Судом встановлено, що 22.08.2023 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, згідно із якою сторони домовилися, що виконавець у строк до 01 вересня 2023 року додатково до послуг вказаних у додатку 1 до договору надасть замовнику Функціональні вимоги щодо впровадження програмного комплексу, що будуть містити опис запропонованих Бізнес-процесів та документ Fit&Gар, що міститиме перелік, строки та калькуляцію робіт запропонованих на основі Функціональних вимог (п. 1 додаткової угоди). Замовник призупиняє дію надісланої виконавцю претензії від 17/08/2023 року до моменту отримання Функціональних вимог та Fit&Gар (п. 2 додаткової угоди).

Разом з цим, позивач у позові вказує, що після укладання додаткової угоди відповідач не надав жодних документів обумовлених договором та додатковою угодою. Всупереч договору та додаткових угод відповідач роботи не виконав. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем умов п. 4.3.1. договору, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була направлена відповідачу претензія № 2 від 07.09.2023 про повернення попередньої оплати в повному обсязі в розмірі 111360,00 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по договору.

Відповідачем на вказану претензію була надана позивачу відповідь - лист вих.№ 19/09/2023-1, в якій відповідач зазначав, що позивачем була погоджена додаткова угода до договору та прийняти її умови. Стосовно акту виконаних робіт за договором відповідач зазначав, що позивач зробив відхилення документу 19 числа, що на три робочі дні пізніше граничного терміну відхилення акту згідно договору, у зв`язку з чим роботи вважаються прийнятими з 15 вересня. Також, у вказаному листі відповідач зазначав, що сторонами було погоджено перелік робіт, всі пункти якого були реалізовані і доступні для користування на платформі; позивачу були надіслані документи за результатами інтерв`ю та технічні завдання. Окрім цього відповідач зазначав, що наявні записи робочих зустрічей в Zoom стосовно обговорення різних етапів впровадження, а за результатами роботи були віддані позивачу на тест, проведено навчання, а також реалізовано додатково 2 задачі поза переліком з договору. Щодо строків виконання робіт відповідач зазначав, що з його боку були затримки, обумовлені, крім його провини, пізнім наданням доступу з боку позивача (20 червня). Таким чином, враховуючи повне виконання доопрацювань згідно додатку 1, відповідач вказував, що роботи виконані відповідачем в повному обсязі.

В підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано до суду витяг з листування від 26 липня 2023 р.; витяг з листування від 17 серпня 2023 р.; витяг з листування від 24 серпня 2023 р.; акт №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); коментар замовника до акту №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); підтвердження надсилання виконавцем замовнику файлу Fit&Gap; протокол розмови №1 від 16.06.2023; протокол розмови №2 від 28.06.2023; демонстрація виконаних робіт під час зустрічей №3 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап: «Впровадження складського обліку»; демонстрація виконаних робіт під час зустрічі №6 згідно з додатком 1 до договору. Етап: «Впровадження модуля Точка продажів (продаж оффлайн)»; демонстрація виконаних робіт під час зустрічей №5 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап «Інтеграція з 1С» Інструкція по прийому товару; інструкція по прийому товару; відеозаписи зустрічей.

Позивач у позові зазначає, що після укладання додаткової угоди відповідач не надав жодних документів обумовлених договором та додатковою угодою; всупереч договору та додаткових угод відповідач роботи не виконав; станом на 20.02.2024 позивач дізнався, що відповідач не є офіційним партнером системи Оdоо, оскільки він не міститься у переліку, який зазначений на офіційному сайті компанії; відповідач взагалі не надав відповідні послуги (роботи), втому числі у встановлений договором (з додатками) строк. Таким чином, позивач вказує, що він був змушений у зв`язку з порушенням відповідачем умов п. 4.3.1. договору звернутися до суду з позовом про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Відповідачем в підтвердження виконання ним своїх зобов`язань за договором була надана заява ОСОБА_1 від 11.09.2024, за підписом ОСОБА_2 .

Згідно даної заяви ОСОБА_3 вказував, що він працював на підприємстві ПП «BELL» під керівництвом ОСОБА_4 та був його уповноваженим лицем під час реалізації проекту впровадження CRM системи на підставі договору №12/05/2023-3 від 12.05.2024. Його номер телефону « НОМЕР_1 », який у договорі у зв`язку з технічною помилкою було вказано без останньої цифри «3» та його електронна пошта « ІНФОРМАЦІЯ_1 » були вказані в договорі і саме він здійснював керівництво проектом за дорученням ОСОБА_4 Виконавець виконував свої зобов`язання згідно з умовами договору та належним чином. Протягом роботи над проектом він неодноразово стикався з ситуаціями, коли ОСОБА_4 навмисно затягував процес прийняття рішень і виконання свої зобов`язань за договором, а також змінював вимоги до проекту під час його реалізації. Це призвело до значних затримок у роботі, оскільки дії ОСОБА_4 впливали на хід проекту і ускладнювали співпрацю між сторонами.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на 10.09.2024 з бази Opendatabot вбачається, що керівником ПП «BELL» є ОСОБА_4 .

Ураховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що твердження позивача проте, що відповідач не надав жодних документів обумовлених договором та додатковою угодою, та не виконав послуги за договором, не відповідають дійсності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог у справі не є достатньо вірогідними.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" є право на змагальне провадження.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позивач, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позову.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Фізична особа-підприємець Бережний Костянтин Сергійович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Калюжний Ігор Олексійович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено "21" листопада 2024 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2785/24