ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2024 р. м. Рівне Справа № 918/822/23(918/583/24)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, код ЄДРПОУ 40002972)

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" (OU «EVERWELLE») (Естонська Республіка, 11314, Харьюський повіт, місто Таллінн, частина міста Кесклінн, вулиця Пярну маантєе, будинок 141 [Republic of Estonia, 11314, Harju maakond, Tallinn, Kesklinna linnaosa, Pamu mnt 141], )

до відповідача 2 Лисака Віктора ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, )

до відповідача 4 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про визнання поруки припиненою

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: адвокат Дробот Д.М.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: не з`явився;

від відповідача 4: адвокат Берковський Є.О.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 05 по 07 листопада 2024 року.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", ОСОБА_1 в якому просить:

- визнати відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле";

- визнати припиненою поруку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

При цьому Позивач позовні вимоги мотивує наступним.

Протягом 2018-2019 років між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле" були укладені: Контракт №24-01-18-DUX від 24.01.2018, Контракт №19-06-2 018-DРВ від 19.06.2018, Контракт №29-05-2019 від 29.05.2019, Контракт №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019. В подальшому, сторони за Контрактами перестали бути зацікавлені в поставках товару і у вересні 2021 року уклали Додаткові угоди до Контрактів за змістом яких було визначено порядок повернення передплат на користь ТОВ "Евервелле":

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18 врегульований порядок повернення передплати у розмірі 1 591 463,87 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 1 480 000,00 дол.США має бути повернута в строк до 23.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути залишок передоплати у розмірі 111 463,87 доларів США, якщо сума 1 480 000,00 дол. США буде сплачена до 23.02.2022 включно, а у випадку несвоєчасної або неповної сплати вказаної суми, Продавець (Традєкс) зобов`язаний повернути залишок передплати до 28.02.2022 включно.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №19-06-2018 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 786 172,27 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 786 172,27 дол. США має бути повернуто в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати, у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №29-05-2019 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 105 000,00 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 105 000,00 дол. США має бути повернуто в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №03-07-2019 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 50 000,00 євро наступним чином:

передоплата у розмірі 50 000,00 євро має бути повернуто в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18 з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

У випадку, якщо умови пункту 2 Додаткової угоди від 13.09.2021 до Контракту №24- 01-18 не виконані до 23.02.2022 включно, Боржник зобов`язаний до 28.02.2022 включно повернути залишок неповерненої передоплати по Контрактам №24-01-18, №19-06-2018, №29-05-2019, №03-07-2019.

Позивач зазначає, що положення пункту 2 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів (зміст аналогічний для усіх угод) передбачають, що у зв`язку з припиненням зацікавленості в подальших постачаннях товару згідно контракту... сторони досягли згодиз моменту підписання цієї Додаткової Угоди повністю припинити всі зобов`язання Продавця поставити товар, у зв`язку з чим Продавець зобов`язався повернути отриману суму передоплати по вказаному Контракту, в наступному порядку і строки:...».

Положення пункту 5 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів (зміст аналогічний для усіх угод) передбачають, що «З моменту підписання цієї Додаткової Угоди, всі інші умови Контракту..., не врегульовані цією Додатковою Угодою, втрачають свою юридичну силу, за винятком розділів «Форс-мажорні обставини» та «Врегулювання спорів в судовому порядку», а також розділу «Додаткові умови» і розділу «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» згідно Контракту..., що зберігають свою силу і надалі».

Отже Позивач вважає, що Додатковими угодами до Контрактів було замінено зобов`язання з поставки товару на зобов`язання з повернення передплати у зв`язку з припиненням зацікавленості у поставці товару, а не у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань.

Далі Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов`язань Традєкс перед Евервелле за Додатковими угодами до Контрактів було укладено два абсолютно ідентичних за своїм змістом договори поруки:

- Договір поруки №1 від 13.09.2021, що укладений між ДАК та Евервелле.

- Договір поруки №2 від 13.09.2021, що укладений між ОСОБА_1 та Евервелле.

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки №1, Поручитель (ДАК) у порядку та на умовах визначених цим Договором, поручається перед Евервелле за виконання Боржником (Традєкс) зобов`язань, що випливають з : Контракту №24-01-18 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №19-06-2018 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №29-05-2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №03-07-2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Відповідно до пункту 1.2. Договору поруки №1, у випадку порушення Боржником зобов`язання за будь-яким з Контрактів, Боржник і Поручитель відповідають перед Евервелле як солідарні боржники.

В той же час Позивач зазначає, що Додаткові угоди від 13,09.2021 до Контрактів було розірвано за рішенням суду від 13.07.2023 у справі №918/201/23 за позовом Евервелле до Традєкс про розірвання додаткових угод до контрактів про поставки і стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позивач вважає, що наявні обґрунтовані підстави для визнання відсутнім права вимоги у Евервелле до ДАК за Договором поруки №1 з огляду на наступні обставини:

- Додатковими угодами від 13.09.2021 до Контрактів було змінено зобов`язання з поставки товару на повернення попередньої оплати (авансу) із прощенням частини заборгованості;

- порукою ДАК та ОСОБА_1 було забезпечено зобов`язання Традєкс саме за зобов`язаннями встановленими Додатковими угодами від 13.09.2021, тобто саме зобов`язання з повернення сумипопередньої оплати;

- порука ДАК є припиненою з огляду на припинення забезпеченого нею зобов`язання (припинення основного зобов`язання);

- у зв`язку зі зміною типу та розміру (в бік збільшення) забезпеченого зобов`язання (через розірвання Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів);

- порука ДАК є припиненою з огляду на закінчення строку її дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

16.07.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представником відповідача 1 подано відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує при цьому зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 по справі №916/1415/19 зазначено, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Разом з тим, представник ТОВ "Евервелле" звертає увагу суду, що у позивача відсутні невизнані права на припинення поруки станом на дату подання позову, тому останній обрав неналежний спосіб захисту.

Зазначає, що між ТОВ "Евервелле" та СГТЗОВ "Дубенська аграрна компанія" відсутні ознаки правової невизначеності:

- СГТЗОВ "Дубенська аграрна компанія" було визнано борг за договором поруки перед ТОВ "Евервелле";

- TOB "Евервелле" за договором поруки не може без звернення до суду з відповідним позовом звернути стягнення на майно СГТЗОВ Дубенська аграрна компанія;

- ТОВ Евервелле звернулось до суду задля захисту своїх прав та законних інтересів, які випливають з договору поруки №1 від 13 вересня 2021 року.

Зважаючи на викладені обставини вважає, що позовні вимоги у цій частині мають бути відхилені.

Щодо вимог позивача про визнання припиненою поруки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле" представник останнього зазначає наступне.

Розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №548/981/15-ц)". Вважає, що в даному випадку слід враховувати, що порука за договором поруки №1 від 13 вересня 2021 року існує та не може бути визнана припиненою для зобов`язань, щодо заборгованості за контрактами з урахуванням додаткових угод, що існували станом на 14 вересня 2023 року.

Зазначає, що СГТЗОВ "Дубенська аграрна компанія" за договором поруки №1 від 13 вересня 2021 року виступає солідарним боржником разом із ТОВ "Традєкс" на суму 1540822 доларів США 55 центів та 50000,00 Євро 00 центів, а також на розмір штрафних санкцій та пені, що нараховані включно по 14 вересня 2023 року. Тому, в цій частині порука не може бути визнана припиненою.

Проте, ТОВ "Евервелле" не заперечує того факту, що порука за договором поруки №1 від 13 вересня 2021 року - є припиненою для зобов`язань, що виникли у ТОВ "Традєкс" перед ТОВ "Евервелле" після 14 вересня 2023 року за контрактами. Таке припинення поруки не вимагає поставлення судового рішення, оскільки відбулось внаслідок дії закону.

Стверджує, що задоволення позовних вимог у цій частині не призведе до поновлення прав Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія", так як ТОВ "Евервелле" не претендує на стягнення з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" боргів, які виникли у ТОВ "Традєкс" перед ТОВ "Евервелле" після 14 вересня 2023 року за контрактами, по яких було укладено додаткові угоди.

Представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" 22.07.2024 подав відповідь на відзив ТОВ "Евервелле" в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Інші відповідачі відзивів на позов суду не подавали, причин такого неподання суду не повідомили.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 08.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на "22" жовтня 2024 року. 22.10.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду ОСОБА_3 подано Заяву про відвід судді Марач В.В. від розгляду справи.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року відкладено розгляд справи по суті на "05" листопада 2024 року.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Марача В.В. від розгляду справи №918/822/23(918/583/24) відмовлено.

05.11.2024 року представником ОСОБА_4 подано Заяву в якій просить суд залишити позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" у справі №918/822/23(918/583/24) без розгляду, посилаючись на те, що вказаним позовом позивач намагається вирішити спір між Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія", а ОСОБА_5 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" є штучними відповідачами.

Розглянувши дану Заяву суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду. При цьому суд керувався наступним.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні договорів, насамперед інтересів кредитора, у главі 49 ЦК України визначено види забезпечення виконання зобов`язання.

Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій дотримання майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Тобто, у випадку невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до відповідальності за невиконання зобов`язання також притягуються разом із боржником треті особи, зокрема поручителі, заставодавці (іпотекодавці).

Так, відповідно до статті 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За приписами статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 555 цього ж Кодексу у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

З аналізу вищевказаних норм Закону слід дійти висновку, що порука має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання. У разі порушення боржником основного зобов`язання, відповідно до договору поруки, кредитор має право задовольнити вимоги за таким зобов`язанням за рахунок поручителя.

Отже, системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що порука має похідну (акцесорну, додаткову) до основного зобов`язання правову природу, і не може існувати як самостійний правочин за відсутності укладеного основного правочину, виконання зобов`язань за яким забезпечуються порукою.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Тобто частиною другою статті 7 Кодексу передбачено концентрацію розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство всіх майнових спорів за участю боржника незалежно від того, якою стороною спору він є (відповідачем чи позивачем) і це вимоги до боржника або його позови про витребування майна, відшкодування шкоди тощо.

З введенням в дію Кодексу Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 по справі № 50/311-б).

При цьому положеннями Кодексу не встановлено жодних винятків щодо спорів, розгляд яких концентрується в межах справи про банкрутство.

Визначення юрисдикційності всіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Вказаний правовий висновок закріплено в постанові Великої Плати Верховного Суду від 15.06.2021 №916/585/18(916/1051/20).

Системний аналіз приписів ст.7 КУзПБ у сукупності із статтями 20, 30 ГПК України щодо предметної та територіальної підсудності свідчить, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство всіх спорів, у яких стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна є універсальним і норми ГПК України чи КУзПБ не встановлюють випадків із цього правила, що забезпечує дієвість механізму забезпечення реалізації принципу конкурсного імунітету, а також судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, за яким усі рішення чи дії, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

З огляду на те, що спір у даній справі виник стосовно поруки, яка має похідний характер від основного зобов`язання, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, то, відповідно, даний спір слід розглядати у межах справи про банкрутство останнього і, зокрема, за участю останнього.

05.11.2024 року у судовому засіданні представником ОСОБА_4 заявлено усну заяву про відвід судді Марач В.В. від розгляду справи та надання йому часу для заявлення вмотивованого відводу.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року оголошено перерву у судовому засіданні на "07" листопада 2024 року.

06.11.2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду ОСОБА_6 подано Заяву про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду справи.

Ухвалою суду від 07.11.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 06.11.2024 про відвід судді Марача В.В. від розгляду справи №918/822/23(918/583/24) відмовлено.

В судове засідання 07.11.2024 року не з`явились представники відповідачів 1-3, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема в електронний кабінет, а представник відповідачів 1-2 під розписку.

Представник ТОВ "Традєкс" подав клопотання про здійснення розгляду справи без участі представника ТОВ "Традєкс".

Відповідач ОСОБА_5 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату посилаючись на те, що його представник ОСОБА_8 хворіє та не зможе прибути у судове засідання, що він теж не зможе прибути та не зможе забезпечити явку повноважного представника, так як для цього потрібен час.

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

В обгрунтування непрацездатності представника ОСОБА_2 надав суду довідку КНП "Гощанська БПЛ" ГСР від 06.11.2024 №1451/01-11, в якій зазначено про те, що ОСОБА_8 зверталася за медичною допомогою 05.11.2024 і що остання від запропонованої госпіталізації відмовилася.

Тобто з вказаного не вбачається, що ОСОБА_8 була непрацездатною чи відвідувала лікарняну установу 07.11.2024 року.

В той же час слід зазначити, що суд не має спеціальних медичних знань для можливості визначити за діагнозом, зазначеним у довідці КНП "Гощанська БПЛ" ГСР від 06.11.2024 №1451/01-1, те чи є непрацездатною ОСОБА_8 станом на 07.11.2024 року.

Окрім того суд зазначає, що інтереси позивача у даній справі на стадії розгляду справи по суті представляв адвокат Жуковський О.В. на підставі Ордеру на надання правничої допомоги Серії ВС №1310592 від 07.10.2024 року.

У судовому засіданні 07.11.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник ОСОБА_1 позовні вимог підтримав, з підстав, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Протягом 2018-2019 років між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс", як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле", як Покупцем були укладені: Контракт №24-01-18-DUX від 24.01.2018, Контракт №19-06-2018-DРВ від 19.06.2018, Контракт №29-05-2019 від 29.05.2019, Контракт №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019 за умовами яких Продавець зобов`язався поставити, а Покупець прийняти сільськогосподарську продукцію українського походження, а саме пшеницю, кукурудзу, рапс, ячмінь, сою, льон, жито, горох.

В подальшому, сторони за Контрактами у вересні 2021 року уклали Додаткові угоди до Контрактів за змістом яких було визначено порядок повернення Продавцем передоплат на користь ТОВ "Евервелле".

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №24-01-18-DUX врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 1 591 463,87 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 1 480 000,00 дол. США має бути повернута в строк до 23.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути залишок передоплати у розмірі 111 463,87 доларів США, якщо сума 1 480 000,00 дол. США буде сплачена до 23.02.2022 включно, а у випадку несвоєчасної або неповної сплати вказаної суми, Продавець (Традєкс) зобов`язаний повернути залишок передплати до 28.02.2022 включно.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №19-06-2018-DРВ врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 786 172,27 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 786 172,27 дол. США має бути повернута в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати, у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18-DUX з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №29-05-2019 врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 105 000,00 дол. США наступним чином:

- передоплата у розмірі 105 000,00 дол. США має бути повернута в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18-DUX з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

Додатковою угодою від 13.09.2021 до Контракту №03-07-2019-ЕРВ врегульований порядок повернення передоплати у розмірі 50 000,00 євро наступним чином:

передоплата у розмірі 50 000,00 євро має бути повернуто в строк до 28.02.2022 включно. Продавець (Традєкс) звільняється від обов`язку повернути суму передоплати у випадку належного та повного виконання Продавцем (Традєкс) до 23.02.2022 всіх зобов`язань за Контрактом №24-01-18-ЕРВ з врахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021.

У випадку, якщо умови пункту 2 Додаткової угоди від 13.09.2021 до Контракту №24- 01-18-DUX не виконані до 23.02.2022 включно, Боржник зобов`язаний до 28.02.2022 включно повернути залишок неповерненої передоплати по Контрактам №24-01-18-DUX, №19-06-2018-DРВ , №29-05-2019, №03-07-2019-ЕРВ.

При цьому положення пункту 2 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів (зміст аналогічний для усіх угод) передбачають, що у зв`язку з припиненням зацікавленості в подальших постачаннях товару згідно контрактів сторони досягли згодиз моменту підписання Додаткових Угод повністю припинити всі зобов`язання Продавця поставити товар, у зв`язку з чим Продавець зобов`язується повернути отриману суму передоплати до 28 лютого 2022 року включно.

Положення пункту 5 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів передбачають, що «З моменту підписання цієї Додаткової Угоди, всі інші умови Контракту..., не врегульовані цією Додатковою Угодою, втрачають свою юридичну силу, за винятком розділів «Форс-мажорні обставини» та «Врегулювання спорів в судовому порядку», а також «Додаткові умови» і розділу «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» згідно Контракту..., що зберігають свою силу і надалі».

Отже з огляду на вищезазначене слід дійти висновку, що Додатковими угодами до Контрактів сторонами було замінено зобов`язання з поставки товару на зобов`язання з повернення передоплати у зв`язку з припиненням зацікавленості у поставці товару, а не у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань.

В той же час в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Традєкс" перед ТОВ "Евервелле" за Додатковими угодами до Контрактів було укладено два абсолютно ідентичних за своїм змістом договори поруки:

- Договір поруки №1 від 13.09.2021, що укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

- Договір поруки №2 від 13.09.2021, що укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки №1, Поручитель (СГТОВ "ДАК") у порядку та на умовах визначених цим Договором, поручається перед Кредитором (ТОВ "Евервелле") за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (Боржником) зобов`язань, що випливають з : Контракту №24-01-18-DUX від 24 січня 2018 року урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №19-06-2018-DРВ від 19.06.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №29-05-2019 від 29.05.2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021, Контракту №03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019 з урахуванням Додаткової угоди від 13.09.2021 року.

Відповідно до пункту 1.2. Договору поруки №1 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник.

За приписами п.2.2 Договору відповідальність Поручителя перед Кредитором включає:

2.2.1. Зобов`язання повернути Кредиторові суми отриманої Боржником передоплати на умовах і в порядку, передбачених Контрактами з урахуванням додаткових угод до них від 13.09.2021 р.;

2.2.2. Зобов`язання сплатити Кредиторові відсотки за користування коштами відповідно до додаткової угоди від 13.09.2021 р..

Відповідно до п.7.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту припинення поруки.

В той же час п.7.5. Договору передбачено, що строк дії поруки - до 31 грудня 2022р.. У випадку продовження невиконання Боржником умов Контракту строк дії поруки автоматично продовжується на період такого прострочення Боржника.

Також судом встановлено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.07.2023 у справі № 918/201/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про розірвання додаткових угод до контрактів і стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 50 096,30 Євро та 1 540 822,55 доларів США, а також збитків у розмірі 10 019,20 Євро та 496 164,44 доларів США - задоволено частково. Розірвано додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 24-01-18-DUX від 24.01.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 19-06-2018-DPB від 19.06.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 29-05-2019 від 29.05.2019, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" кошти у розмірі 1 540 822 (один мільйон п`ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять два) дол. США 55 центів та 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро 00 центів. У задоволенні решти первісних позовних вимог - відмовлено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" 708 031,34 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" про визнання відсутнім права вимоги - відмовлено.

З огляду на вищенаведене, посилаючись на норми частини 1 статті 559, частини 3 статті 353 ЦК України, Позивач стверджує, що внаслідок розірвання Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле", порука Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між ним та ТОВ "Евервелле", вважється припиненою.

Аргументи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія", наведені у позовній заяві, визнаються судом та обґрунтованими та підставними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачені підстави припинення поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. А відтак, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Як встановлено судом, відповідно до п.7.1 договору поруки, договір діє до моменту припинення поруки.

Таким чином, договором поруки визначено, що договір припиняється лише внаслідок припинення поруки.

Судом також встановлено, що пунктом 7.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Кредитор не відмовлявся від прийняття зобов`язання. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель поручився за нового боржника (п. 7.3, 7.4 договору поруки).

Пунктом 7.5 договору поруки встановлено, що строк дії договору поруки до 31.12.2022. У випадку продовження невиконання боржником умов контракту строк дії договору поруки автоматично продовжується на період такого прострочення боржника.

Разом з тим, як встановлено судом, рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.07.2023 у справі № 918/201/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про розірвання додаткових угод до контрактів і стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 50 096,30 Євро та 1 540 822,55 доларів США, а також збитків у розмірі 10 019,20 Євро та 496 164,44 доларів США - задоволено частково. Зокрема, розірвано додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 24-01-18-DUX від 24.01.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 19-06-2018-DPB від 19.06.2018, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 29-05-2019 від 29.05.2019, додаткову угоду від 13.09.2021 до Контракту № 03-07-2019-ЕРВ від 03.07.2019.

Відповідно до частин другої, третьої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Рівненської області від 13.07.2023 у справі № 918/201/23, яким були розірвані Додаткові угоди від 13.09.2021 до Контрактів, набрало законної сили 14.09.2023, усі зобов`язання, що виникли із Додаткових угод від 13.09.2021, а також, і самі угоди є припиненими.

При цьому, суд зазначає, що вказаними додатковими угодами від 13.09.2021 до Контрактів від 24.01.2018 №24-01-18-DUX, від 19.06.2018 №19-06-2018-DPB, від 29.05.2019 №29-05-2019, від 03.07.2019 №03-07-2019-ЕPB було врегульовано порядок повернення передоплат, їх прощення, відповідальність за порушення зобов`язання.

Так, пункт 2 Додаткових угод від 13.09.2021 до Контрактів прямо вказує, що з моменту підписання Додаткових угод:

- повністю припиняються всі зобов`язання з поставки товару;

- зобов`язання з поставки товару змінюються на нове зобов`язання - повернення передоплати в порядку та строки вказані у Додатковій угоді.

Пункт 5 Додаткових угоди від 13.09.2021 до Контрактів прямо вказує, що з моменту підписання Додаткових угод:

- всі умови Контрактів, не врегульованих Додатковими угодами втрачають юридичну силу за виключенням розділів "форс-мажорні обставини", "врегулювання спорів в судовому порядку", "додаткові умови", "місцезнаходження і банківські реквізити сторін", які не містять жодних обов`язків ТОВ "Традєкс" та умов з поставки товару;

- зобов`язання з поставки товару змінюються на нове зобов`язання - повернення передоплати в порядку та строки вказані у Додатковій угоді.

Тобто, Додаткові угоди від 13.09.2021 не доповнюють Контракти, а повністю їх змінюють, припиняючи зобов`язання з поставки товару та встановлюючи нове зобов`язання з повернення передоплати в порядку та на умовах саме, і виключно, Додаткових угод.

Припинені зобов`язання із поставки товару в жодному випадку не можуть існувати на момент укладення договору поруки, зміст якого беззаперечно вказує на забезпечення одного і єдиного зобов`язання ТОВ "Традєкс" - повернення передоплати на умовах та в порядку визначених Додатковими угодами.

Отже, розірвання Додаткових угод повертає в дію попередню редакцію Контрактів та попередні зобов`язання сторін (з поставки товару), які на момент укладення договору поруки - не існували, і відповідно взагалі не могли бути охоплені порукою СГТОВ "ДАК" за Договором поруки №1 від 13.09.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, та зважаючи на те, що основне зобов`язання - Додаткові угоди від 13.09.2021 до Контрактів, на забезпечення виконання яких був укладений договір поруки, припинено в зв`язку з розірванням їх у судовому порядку, суд доходить висновку, що порука у відповідності до вимог ч.1 ст.559 ЦК України є припиненою з 14.09.2023 (дата набрання рішенням суду законної сили), а відтак обов`язок Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія", як поручителя за Договором поруки №1 від 13.09.2021 року, щодо виконання основного зобов`язання (повернення передоплати на умовах та в порядку визначених Додатковими угодами) є припиненим.

За приписами частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання це погашення прав та обов`язків сторін, що складають його зміст. Це означає, що кредитор і боржник більше не пов`язані правами та обов`язками.

У площині конкретного цивільного правовідношення, яким є зобов`язання, припинення призводить до того, що боржник перестає бути зобов`язаним вчинити на користь кредитора певні дії, що становлять предмет зобов`язання (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певних дій, а кредитор, у свою чергу, втрачає право вимагати від боржника виконання покладеного на останнього за договором обов`язку. Вимоги особи, у тому числі й позовні вимоги до суду, не можуть ґрунтуватися на зобов`язаннях, які припинилися. Отже, внаслідок припинення зобов`язання зникає стан правової пов`язаності його суб`єктів, а суб`єктивні права і обов`язки, що становлять зміст зобов`язання, ними втрачаються.

З огляду на те, що порука Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між останнім та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле" є припиненою, то, відповідно, внаслідок такого припинення вищевказані особи більше не пов`язані правами та обов`язками за договором поруки, а кредитор (ТОВ "Евервелле), зокрема, втрачає право вимагати від поручителя (СГТОВ "ДАК") виконання покладеного на останнього за договором обов`язку.

Щодо обраного Позивачем способу захисту його прав та інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 цього кодексу).

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 рудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21), від 9 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 (пункт 11.87), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17(пункт 56), від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 33.2), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 58), від 3 серпня 2022 року у справі № 910/9627/20 (пункт 8.45)).

Відповідно до пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу у юридичній визначеності. Застосування такого способу захисту інтересу є належним лише тоді, якщо юридична невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захисту його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше. За цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.

Вказаний правовий висновок закріплено у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2022 у справ №462/5368/16-ц.

Суд зазначає, що станом на теперішній час триває юридична невизначеність у відносинах між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле", які виникли з Договору поруки №1 від 13.09.2021, при цьому судами не розглядається та не розглянуто у позовному провадженні спір між вказаними особами.

Безпідставним є посилання представника ТОВ "Евервелле" на те, що між ТОВ "Евервелле" та СГТЗОВ "Дубенська аграрна компанія" відсутні ознаки правової невизначеності у зв`язку з тим, що на підставі договору поруки №1 від 13 вересня 2021 року було подано заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство СГТЗОВ "Дубенська аграрна компанія"; згідно Ухвали Господарського суду Рівненської області у справі №918/195/24 було відкрито провадження у справі про банкрутство, яку було скасовано постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2024 року, з огляду на таке.

З урахуванням положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - п`ятої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство), завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Суд зазначає, що при відкритті провадження у справі про банкрутство суд не вирішує спору між кредитором та боржником, зокрема, щодо визнання поруки припиненою, щодо відсутності права вимоги.

Зокрема, у разі наявності спору про право між кредитором та боржником, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі (ч.6 ст.39 КУзПБ).

Зважаючи на те, що основне зобов`язання - додаткові угоди від 13.09.2021 до контрактів, на забезпечення виконання яких був укладений договір поруки, припинено у зв`язку із розірванням їх у судовому порядку, суд апеляційної інстанції у постанові від 03 червня 2024 року у справ №918/195/24 дійшов висновку про наявність спору про право, який полягає у вирішенні питання щодо припинення поруки і відповідно обов`язку СТОВ "ДАК" щодо повернення передоплати на умовах та в порядку визначених додатковими угодами.

Отже, з огляду на вищевказане, суд констатує, що в даному випадку позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Застосування судом, обраного позивачем способу захисту, призведе до встановлення юридичної визначеності у відносинах між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле", які виникли з Договору поруки №1 від 13.09.2021.

В той же час суд зазначає, що позивач не пред`являє будь-яких вимог до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 , однак яких зазначив відповідачами.

Суд зазначає, що ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_1 не є учасниками правовідносин, які склалися між позивачем та ТОВ "Евервелле" за Договором поруки №1 від. 13.09.2021, і, відповідно, між вказаними особами, позивачем та ТОВ "Евервелле" відсутня юридична невизначеність щодо відносин між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле", які виникли з Договору поруки №1 від 13.09.2021 року.

З огляду на вищезазначене суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 .

В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевказане, та те, що позивач довів належними та допустимими доказами факт припинення поруки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле" та, відповідно, відсутність права вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, а відповідач - ТОВ "Евервелле" вказаного не спростував, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле", до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" задоволити.

2. Визнати відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

3. Визнати припиненою поруку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" за Договором поруки №1 від 13.09.2021, укладеним між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле".

4. В позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" до ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 відмовити у задоволенні.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле" (OU «EVERWELLE») (Естонська Республіка, 11314, Харьюський повіт, місто Таллінн, частина міста Кесклінн, вулиця Пярну маантєе, будинок 141 [Republic of Estonia, 11314, Harju maakond, Tallinn, Kesklinna linnaosa, Pamu mnt 141], ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, код ЄДРПОУ 40002972) 3028 грн. 00 коп. судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с. Тараканів, вул. Свободи, буд. 42, код ЄДРПОУ 40002972) 3028 грн. 00 коп. судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 21.11.2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.