РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2024Справа №910/9624/24

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва"

про стягнення заборгованості у розмірі 37 195,21 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Фізична особа-підприємець Трач Олег Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" про стягнення заборгованості у розмірі 37 195,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець Трач Олег Володимирович вказує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором про закупівлю та поставки №10/0423-01ЗЧ від 10.04.2023 ним було поставлено відповідачу у листопаді-грудні 2023 року товар на суму 32 550,00 грн, в той час як Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" не було виконано свого обов`язку з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у останнього виник борг у вказаній сумі.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого товару позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" нарахованих згідно ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України за період з 13.05.2024 по 02.08.2024 штрафних санкцій у розмірі 4 645,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2024 відкрито провадження у справі №910/9624/24; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 09.08.2024 про відкриття провадження у справі №910/9624/24 була доставлена до електронного кабінету Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" 12.08.2024 о 12 год. 34 хв., про що судом було отримано інформацію 12.08.2024 о 12 год. 39 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду від 09.08.2024 вручена відповідачу 12.08.2024.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 09.08.2024 у справі №910/9624/24 встановлено Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" вправі було подати відзив на позов у строк до 27.08.2024 включно.

14.08.2024 через систему "Електронний суд" від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" надійшов відзив на позов, в якому відповідач повідомив суд, що 12.08.2024 ним сплачено суму боргу в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №322681 від 12.08.2024 на суму 7 905,00 грн та №322680 від 12.08.2024 на суму 24 645,00 грн. Відповідач повідомляє суду, що його фінансовий стан залежить від сплати громадянами вартості житлово-комунальних послуг, надходження яких значно зменшилось з введенням в Україні військового стану, тому Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" було позбавлене можливості вчасно сплатити позивачу вартість поставки товару. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій, то відповідач вважає її безпідставною, так як позивачем не надано суду розрахунку штрафних санкцій та вони розраховані на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, яка не має відношення до відповідача, так як виконання зобов`язання не фінансується з Державного бюджету України, Договір №10/0423-013ч від 10.04.2023 не є державним контрактом, а відповідач не є державним підприємством.

Пунктом 6 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 09.08.2024 у справі №910/9624/24 встановлено Фізичній особі-підприємцю Трачу Олегу Володимировичу строк на подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.

Із автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що відзив на позов був доставлений до електронного кабінету Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича 15.08.2024 о 18 год. 21 хв., про що судом було отримано інформацію 16.08.2024 о 09 год. 09 хв.

Отже, Фізична особа-підприємець Трач Олег Володимирович вправі був подати до суду відповідь на відзив у строк до 21.08.2024 включно.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.04.2023 між Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем (продавець) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (покупець) укладено Договір №10/0423-01ЗЧ (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставляти покупцю запчастини на транспортні засоби код за ДК 021:2015 - 34330000-9 Запчастини до вантажних транспортних засобів фургонів та легкових автомобілів (товар), в кількості та за цінами які зазначені в Специфікації (Додаток №1 до договору), а покупець зобов`язується сплатити за вказаний товар.

Пунктом 3.1 Договору визначено умови постачання: замовлення товару здійснюється у письмовій або усній формі та надсилається у найбільш зручний спосіб (факсом, e-mail, телефоном тощо), і повинні містити інформацію про найменування, кількість, номенклатуру (асортимент).

Згідно п. 3.2 Договору товар повинен постачатися окремими партіями протягом 2-х робочих днів з моменту отримання заявки в усній чи письмовій довільній формі. Кожна партія товару супроводжується документом, що засвідчує якість товару.

За домовленістю сторін поставка може здійснюватись в оперативному режимі у вихідні та святкові дні (п. 3.3 Договору).

У пункті 4.2 Договору вказано, що ціна цього договору визначається обсягом фактично поставленого товару, але не може перевищити встановлену максимальну суму цього договору, яка складає 409 635,00 грн без ПДВ.

Відповідно п. 4.5 Договору підставою для здійснення оплати за товар, що поставляється у відповідності до цього договору є рахунок-фактура та видаткова накладна, які надаються продавцем покупцю на підставі цього договору.

У пункті 4.6 Договору сторонами погоджено, що умови оплати - відстрочка платежу. Покупець зобов`язується оплатити вартість товару, зазначеного в рахунку-фактурі та видатковій накладній, протягом 180 календарних днів з дати отримання товару та підписання відповідних документів.

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника до місця знаходження транспортної бази покупця, а саме: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 41 (п. 5.1 Договору).

Договір про закупівлю набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2023 (п. 9.1 Договору).

У Специфікації (Додаток 1 до Договору) сторонами погоджено перелік (номенклатуру) товару, його кількість та вартість.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича про прострочення Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" своїх зобов`язань з оплати поставленого у листопаді-грудні 2023 року товару, у зв`язку з чим позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача боргу у розмірі 32 550,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 4 645,21 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175, 193, 265, 267 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 655, 662, 663, 668, 689, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із наявних в матеріалах справи видаткових накладних Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем на виконання своїх зобов`язань за Договором було поставлено Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" товар загальну суму 32 550,00 грн, а саме:

- згідно видаткової накладної №780 від 16.11.2023 товар на суму 24 645,00 грн;

- згідно видаткової накладної №873 від 22.12.2023 товар на суму 7 905,00 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Крім того, обставини постачання позивачем за видатковими накладними №780 від 16.11.2023 та №873 від 22.12.2023 товару загальною вартістю 32 550,00 грн Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" визнаються у відзиві на позов.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Отже, матеріалами справи підтверджується поставка позивачем відповідачу згідно Договору за видатковими накладними №780 від 16.11.2023 та №873 від 22.12.2023 товару загальною вартістю 32 550,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 4.6 Договору сторонами погоджено, що умови оплати - відстрочка платежу. Покупець зобов`язується оплатити вартість товару, зазначеного в рахунку-фактурі та видатковій накладній, протягом 180 календарних днів з дати отримання товару та підписання відповідних документів.

Статтею 253 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи наведені умови Договору та приписи законодавства поставлений Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем товар повинен був бути оплачений Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" у наступні строки:

- кошти у розмірі 24 645,00 грн за поставлений згідно видаткової накладної №780 від 16.11.2023 товар - до 14.05.2024 включно;

- кошти у розмірі 7 905,00 грн за поставлений згідно видаткової накладної №873 від 22.12.2023 товар - до 19.06.2024 включно

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із наданих відповідачем доказів, Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" було перераховано Фізичній особі-підприємцю Трачу Олегу Володимировичу в якості оплати за поставлений товар кошти у розмірі 7 905,00 грн згідно платіжної інструкції №322681 від 12.08.2024 та кошти у розмірі 24 645,00 грн згідно платіжної інструкції №322680 від 12.08.2024.

Із наведеного вбачається, що Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" було оплачено поставлений за видатковими накладними №780 від 16.11.2023 та №873 від 22.12.2023 товар повністю, однак із простроченням встановленого п. 4.6 Договору строку.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Наведене тлумачення норми про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору є усталеною практикою судів касаційної інстанції, оскільки було викладене також у абз. 3 п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться

Оскільки провадження у справі №910/9624/24 було відкрите 09.08.2024 згідно відповідної ухвали, то відповідно Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" було сплачено борг у розмірі 32 550,00 грн після відкриття провадження у даній справі, проте до початку розгляду справи №910/9624/24 по суті.

Враховуючи, що сума боргу в частині 32 550,00 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, то провадження у цій частині підлягає закриттю, так як вказаний предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Крім вимоги про стягнення суми боргу, Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем заявлено до стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" нараховані згідно ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України за період з 13.05.2024 по 02.08.2024 штрафні санкції у розмірі 4 645,21 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Позивач обґрунтовує свою вимогу про стягнення з відповідача нарахованих за період з 13.05.2024 по 02.08.2024 штрафних санкцій у розмірі 4 645,21 грн положеннями ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у відповідності до якої у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Штраф, передбачений абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується до боржника, який порушив господарське зобов`язання, за сукупності таких умов: інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити поставлений товар грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням, а тому за порушення такого зобов`язання не може бути нарахований штраф в порядку абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22.

Щодо передбаченого ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України права нарахування пені, то суд зазначає наступне.

Умови Договору не містять умов щодо застосування до покупця штрафних санкцій за порушення строку оплати поставленого товару.

З положень статей 230-231 Господарського кодексу України, статей 549, 551, 611 Цивільного кодексу України слідує, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору.

Зазначене стосується і зобов`язань, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" не належить до державного сектора економіки, Договір №10/0423-01ЗЧ від 10.04.2023 не є державним контрактом, а матеріали справи не містять доказів фінансування зобов`язання відповідача з оплати товару за рахунок Державного бюджету України (в тому числі, фінансування за рахунок субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам), а отже положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України щодо права нарахування пені не підлягають застосування до спірних правовідносин.

Таким чином, в даному випадку можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань пов`язується законодавцем саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати штрафних санкцій має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали їх розміру, то немає підстав для стягнення штрафних санкцій у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18, а також постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №908/1501/18, від 14.12.2023 у справі №909/452/22.

Відтак оскільки сторонами у Договорі не було погоджено можливість сплати пені за порушення покупцем строків оплати товару, в той час як законодавством не встановлено розмір санкцій за порушення покупцем свого обов`язку з оплати товару, то відповідно вимога Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 645,21 грн не підлягає задоволенню.

За таких обставин у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича слід відмовити частково, провадження в частині вимоги про стягнення боргу у розмірі 32 550,00 грн підлягає закриттю, а в іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо розподілу між сторонами судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" коштів у розмірі 37 195,21 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Фізична особа-підприємець Трач Олег Володимирович повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).

Натомість Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" коштів у розмірі 37 195,21 грн сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №385 від 02.08.2024.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір у сумі 605,60 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/9624/24.

Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позивом, - 2 422,40 грн, то суд відзначає наступне.

Оскільки відповідачем у повному обсязі сплачено позивачу суму основного боргу у розмірі 32 550,00 грн, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження щодо даної вимоги на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У правовідносинах щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі слід керуватись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" за якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (аналогічний висновок викладено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 у справі №910/5936/20).

Отже, сума судового збору (2 119,87 грн), пропорційна до розміру позовної вимоги, провадження в якій закривається, підлягає поверненню Фізичній особі-підприємцю Трачу Олегу Володимировичу з Державного бюджету України, в той час як судовий збір (302,53 грн) в частині, яка пропорційна частині позовної вимоги, в якій судом відмовлено, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

При цьому, оскільки судом вирішується питання про розподіл судового збору за наслідками вирішення спору та повернення позивачу судового збору у пропорційному розмірі до розміру позовної вимоги, провадження в якій закривається, то суд, керуючись принципом процесуальної економії, вбачає за необхідне відразу повернути позивачу з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого судового збору - 605,60 грн.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича відмовити частково.

2. Закрити провадження в частині вимоги Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" суми боргу у розмірі 32 550,00 грн.

3. В іншій частині в задоволенні вимог Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, м. Київ, провулок Івана Мар`яненка, буд. 7; ідентифікаційний код 35692211) відмовити.

4. Повернути Фізичній особі-підприємцю Трачу Олегу Володимировичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 47 коп., сплачений за платіжною інструкцією №385 від 02.08.2024. Видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 20.11.2024.

Суддя Р.В. Бойко