ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1037/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: Волтер О.В. (власні засоби ЄСІКС);

від відповідача: Крят Л.Б. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 (суддя Панна С.П., повне рішення складено 25.07.2024 ) у справі № 904/1037/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", 69034, м.Запоріжжя, вул.Цимлянська, 29-А,

до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", 50095, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1,

про стягнення заборгованості за договором поставки

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", 50095, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", 69034, м.Запоріжжя, вул.Цимлянська, 29-А,

про стягнення неустойки в розмірі 139 257,65грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" з позовною заявою (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 11.06.2024) до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", в якій просить суд стягнути заборгованість в розмірі 2 019 948,00грн., 3 % річних в розмірі 25619,32грн., інфляційні втрати в розмірі 46 362,27грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору поставки № 2156 від 21.09.2021 в частині оплати за отриманий товар.

Від Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" неустойку в розмірі 139 257,65грн.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовані тим, що постачальником було порушено строки поставки товару за спірною Специфікацією. Судові витрати позивач за зустрічним позовом просить покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі №904/1037/24 первісні позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" заборгованість в розмірі 2 019 948,00грн., 3 % річних в розмірі 25 185,12грн., інфляційних втрат в розмірі 46 362,27грн. та судовий збір в розмірі 25 097,94грн.

В решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на користь Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" неустойку в розмірі 119 363,70грн. та судовий збір в розмірі 2 076,34грн.

В решті позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

У порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовами.

Зараховано зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" про стягнення неустойки в розмірі 119 363,70 грн. та судового збору в розмірі 2 076,34грн. в рахунок погашення частини первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" про стягнення заборгованості в розмірі 2 019 948,00грн., 3 % річних в розмірі 25 185,12грн., інфляційних втрат в розмірі 46 362,27грн. та судового збору в розмірі 25 097,94грн.

Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами:

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" заборгованість в розмірі 1 972 131,69грн. та судовий збір в розмірі 23 021,60грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", в якій просить скасувати рішення від 24.07.2024 частково, закрити провадження у справі за зустрічним позовом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 23.04.2024 до суду від невідомої особи надійшла зустрічна позовна заява, в якій просять стягнути з ТОВ "Технохімреагент" неустойку в розмірі 139 257,65грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 первісні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг" заборгованість в розмірі 2019948,00 грн., 3 % річних в розмірі 25185,12 грн., інфляційних втрат в розмірі 46362,27 грн. та судовий збір в розмірі 25097,94 грн.

Зустрічні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Технохімреагент" неустойку в розмірі 119363,70 грн. та судовий збір в розмірі 2076,34 грн.

Апелянт оскаржує рішення в частині стягнення неустойки в розмірі 119 363,70 грн. за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог статті 162 ГПК позовна заява повинна містити повне найменування сторін (для юридичних осіб). Зустрічна позовна заява не містить найменування позивача.

Відповідно до вимог статті 226 ГПК Суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначено також те, що документи на яких ґрунтуються вимоги за зустрічним позовом, підписані особою з відсутнім обсягом дієздатності.

Так, Покупець надіслав Продавцю Замовлення № від 14.09.2023, яке по суті є проєктом замовлення. На ньому стоїть тільки підпис начальника управління Д.М.Кібіш.

У підписанта Замовлення № від 14.09.2023 (Д.М.Кібіш) був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 92 ЦК України), який відповідно до ст. 203 ЦК України є обов`язковою умовою для чинності правочину.

Оскільки на Замовленні № від 14.09.2023 з боку Покупця наявний підпис тільки неуповноваженої особи, для чинності цього правочину Замовлення повинна була підписати ще особа, яка має право вчинити правочин від імені Покупця. Для цього у Замовленні передбачено місце для затверджуваного підпису: "Затверджено А.О.Хімко".

На момент подання зустрічного позову Покупець не вчинив правочин, не затвердив підписане неуповноваженою особою замовлення. До зустрічної позовної заяви додане Замовлення № від 14.09.2023 без підпису особи, яка має право вчинити правочин від імені Покупця.

Відповідач повноважень Дмитра Кібіша не підтвердив. Це додатково свідчить про відсутність у нього повноважень вчиняти правочини від імені Покупця.

Теж саме стосується і Специфікації №20 від 28.07.2023. На ній стоїть підпис тільки начальника управління - Дмитро Кібіш.

Оскільки на Специфікації з боку Покупця наявний підпис тільки неуповноваженої особи, для чинності цього правочину Специфікація мала бути підписати ще особою, яка має право вчинити правочин від імені Покупця. Для цього у Специфікації передбачено місце для затверджуваного підпису: "Затверджено 1. О.В.Леміш 2.А.О.Хімко". На момент подання зустрічного позову Покупець не вчинив правочин, не затвердив підписану неуповноваженою особою Специфікацію. До зустрічної позовної заяви додано Специфікацію №20 без підпису особи, яка має право вчинити правочин від імені Покупця.

Відповідач за первісним позовом у відзиві просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1037/24 від 24.07.2024 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" залишити без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 02.08.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/1037/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

05.08.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі № 904/1037/24; сторонам наданий час на подачу відзиву, заяв, клопотань.

Дослідивши матеріали справи № 904/1037/24, судом апеляційної інстанції встановлено, що судовий збір сплачено апелянтом не в повному обсязі, відтак, ухвалою суду від 17.09.2024 скаргу відповідача залишено без руху, із наданням апелянту 5-денного строку на усунення недоліків.

09.09.2024 від представника первісного позивача Волтера О.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

18.09.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява на виконання ухвали суду від 17.09.2024, до якої додано платіжну інструкцію № 3615 від 18.09.2024 про оплату 1485,05грн судового збору, який зараховано до державного бюджету.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 продовжено розгляд справи №904/1037/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024у справі № 904/1037/24; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.11.2024.

В судовому засіданні 19.11.2024 сторони надали свої пояснення щодо скарги.

В судовому засіданні 19.11.2024 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухав пояснення представників сторін. перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

21.09.2021 між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (надалі - продавець) укладений договір № 2156.

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію (далі - продукцію або товар) за цінами, узгодженими у специфікації(ях) до даного договору, в об`ємах та згідно зі строками, зазначеними у замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах договору.

Згідно пункту 2.1. договору ціна продукції, що постачається покупцю, договірна і вказується для кожної позиції окремо в специфікації(ях), що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що загальна вартість продукції за відповідною специфікацією, яка буде поставлена покупцю відповідно всіх наданих ним замовлень на поставку в рамках даної специфікації, не повинна перевищувати граничну суму, зазначену у цій специфікації.

Відповідно до пункту пункті 3.6 договору на момент прибуття продукції на склад покупця продавець має надати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; накладну (видаткову, ТТН, залізничну накладну, кур`єрської служби), в якій вказані номери договору та замовлення на поставку в системі SAP/R3; оригінал та завірену копію, або електронну копію у форматі, що не підлягає редагуванню, документ, що підтверджує якість продукції (сертифікат якості та/або відповідності, виданий на одиницю або партію продукції, що постачається за цим договором, та/або паспорт виробу, та/або інструкція (керівництво) з технічної експлуатації та гарантійний талон, за його наявності).

Продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи продавця у порядку, встановленому законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У випадку прострочення оплати з причини не надання продавцем податкової накладної або в разі порушення ним порядку заповнення і порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу.

Рахунок-фактура повинен містити юридичний номер договору, номер SAP специфікації, номер SAP замовлення на закупівлю, номер продавця, під яким він зареєстрований в SAP.

Продавець повинен направити оригінал рахунку-фактури до Відділу обліку кредиторської заборгованості покупця за наступною адресою: ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, одержувач: Відділ обліку кредиторської заборгованості, начальник відділу.

Усі інші документи продавець направляє разом з продукцією.

У разі відсутності в рахунку-фактурі необхідної для оплати інформації покупець має право повернути рахунок-фактуру продавцю для виправлення або заміни. Дата отримання належно оформленого рахунку з урахуванням усіх зазначених у цьому пункті вимог покупця буде вважатися датою отримання рахунку. У випадку прострочення оплати з причини неналежно оформленого рахунку, покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу.

З питань стану підготовки платіжних документів продавець звертається за електронною адресою. Продавець повинен забезпечити надходження покупцю оригіналу рахунку-фактури не раніше дати поставки продукції.

Умови поставки Продукції викладаються Сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс у редакції, зазначеній у відповідній специфікації, та узгоджуються у відповідні й(их) Специфікації(ях). Якщо редакція Інкотермс не визначена у відповідній специфікації, застосовуватиметься Інкотермс в редакції 2010 року (пункт 3.1. договору).

Поставка Продукції Продавцем здійснюється в строки та в об`ємах, зазначених у відповідних Замовленнях на поставку (далі - Замовлення). Замовлення подаються Покупцем Продавцю шляхом направлення сканкопії цього документу на електронну адресу Продавця. Датою подачі Замовлення на поставку вважається дата його направлення на електронну адресу продавця. Продавець протягом 2-х робочих днів, з моменту подачі замовлення покупцем, повинен підтвердити можливість виконання замовлення в обсягах та строках або надіслати мотивовану відмову. Після отримання підтвердження від продавця сторони підписують та скріплюють печатками сторін оригінал відповідного замовлення. Замовлення на поставку повинно містити: перелік номенклатури (асортимент), стандарт або вимоги виготовлення продукції, ціну продукції, обсяги поставки, умови поставки, строки поставки продукції. (пункт 3.2. договору).

Згідно пункту 6.1. договору у випадку одержання продукції, що не відповідає вимогам, наведеним в договорі або його невід`ємних частинах (неякісна, некомплектна, не замовлена., в ушкодженій упаковці, що була у використанні та ін.) або при виявленні будь-якої невідповідності в документах кількості і номенклатури фактично поставленої продукції, покупець зобов`язаний прийняти її на відповідальне зберігання і негайно сповістити продавця для розпорядження продукцією.

Згідно пункту 7.1. договору у випадку прострочення поставки Продукції проти строків обумовлених в Замовленнях на поставку, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої Продукції, але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 500 доларів США на момент складання вимоги про сплату даних штрафних санкцій за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки Продукції (п. 7.1. Договору).

Відповідно до пункту 12.22. договору якщо договором передбачено електронне листування, сторони погодили, що документи, відправлені електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися стороною, від імені якої вони були відправлені.

У пункті 11.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 14.09.2021 і діє по 31.12.2023, а в частині: 1) порядку врегулювання спору встановленого даним договором; 2) порядку застосування штрафних санкцій; 3) гарантійних зобов`язань; 4) виконання грошових зобов`язань за договором; 5) зберігання продукції з недоліками, - до повного виконання вказаних зобов`язань.

До договору сторонами вносилися зміни шляхом укладення Додаткових угод.

Господарським судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Доказів визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом на підставі підписаного сторонами Реєстру бухгалтерських документів проведених в обліку за період з 01.01.2021 по 20.05.2024 за спірним договором встановлено, що на виконання умов договору позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 18 538 693,34грн., за який відповідач частково здійснив оплату в розмірі 12 415 014,50грн.

Специфікаціями №№ 14, 20, 21, 22, 23 сторони визначили вартість продукції.

Замовленнями на поставку №№ від 15.03.2023, від 31.07.2023, від 04.08.2023, від 08.08.2023, від 14.09.2023 покупець визначив об`єм замовлення та ціну, а продавець прийняв замовлення до виконання, шляхом його підписання та подальшого виконання.

На підставі зазначених специфікацій і замовлень на поставку позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними №РН-00604 від 06.04.2023 на суму 351 024,30 грн., №РН-01433 від 31.07.2023 на суму 440 466,00грн., №РН-01569 від 16.08.2023 на суму 366 720,00 грн., № РН-01610 від 23.08.2023 на суму 848 682,00грн., № РН-01952 від 12.10.2023 на суму 364 080,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 14.08.2023 сплатив за видатковою накладною № РН-00604 від 06.04.2023 суму у розмірі 351 024,30 грн., про що свідчить платіжна інструкція № 600017346.

Станом на час прийняття рішення заборгованість за договором № 2156 від 21.09.2021 складає 2 019 948,00грн. (за видатковими накладними №РН-01433 від 31.07.2023 на суму 440 466,00грн., №РН-01569 від 16.08.2023 на суму 366 720,00 грн., № РН-01610 від 23.08.2023 на суму 848 682,00грн., № РН-01952 від 12.10.2023 на суму 364 080,00грн).

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Стягнення заборгованості у примусовому порядку і стала підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову обґрунтовано законністю, доведеністю та обґрунтованістю вимог позивача; зменшуючи суму стягнення 3% річних, суд керувався помилкою в розрахунках.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову обґрунтовано тим, що позивачем за зустрічним позовом надано розрахунок суми зустрічного позову, виходячи з допущеного Продавцем порушення поставки на 7 (сім) календарних днів та нараховано за цей період суму неустойки у розмірі у розмірі 139 257,65 грн. Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок, суд дійшов висновку , що позивачем не враховано, що день фактичної поставки продукції не включається в період часу, за який здійснюється стягнення неустойки. Отже, період прострочення в поставці продукції за замовленням на поставку № від 14.09.2023 (видаткова накладна №РН 01952) становить 6 (шість) календарних днів (з 06.10.2023 по 11.10.2023 включно) та складає 119 363,70 грн. В результаті здійсненого судом розрахунку за встановлений судом період (з 06.10.2023 по 11.10.2023 включно) сума неустойки за порушення зобов`язання з поставки, складає 119 363,70 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує рішення лише в частині стягнення неустойки в розмірі 119 363,70 грн. за зустрічним позовом та просить закрити провадження у справі за зустрічним позовом.

З урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Приписами ст.231 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави, з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Апеляційна ж скарга містить посилання на ст. 226 ГПК України і перелік підстав за якими суд залишає позов без розгляду, згідно якої, крім іншого, якщо: 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.162, 164,172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд ухвалою від 25.04.2024 залишив зустрічний позов без руху з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі. Позивачем у встановлений судом строк усунуто зазначені недоліки, надано підтвердження сплати судового збору.

Після цього, зустрічна позовна заява прийнята судом до розгляду.

Результатом розгляду первісної та зустрічної позовної заяви є прийняте судом рішення від 24.07.2024, яким вимоги за первісним та зустрічним позовами задоволені частково.

Отже, відсутні правові підстави для закриття провадження у справі №904/1037/24 за зустрічним позовом з підстав зазначених апелянтом.

Щодо посилань апелянта на те, що зустрічна позовна заява не містить найменування позивача, то апеляційний суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, пункт 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, пункт 33, 08.12.2016). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.

У даному випадку, позиція відповідача за зустрічним позовом, викладена у відзиві на позовну заяву, на думку суду, є проявом надмірного формалізму, оскільки, як з самого тексту зустрічного позову, так і його прохальної частини вбачається хто є позивачем за зустрічним позовом, його представником та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що документи, на яких ґрунтуються вимоги за зустрічним позовом, підписані особою з відсутнім обсягом дієздатності.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що має місце суперечлива поведінка з боку відповідача за зустрічним позовом.

Так, первісний позов у цій справі стосувався стягнення заборгованості за поставлений товар за Специфікаціями №14 від 10.03.2023, №21 від 04.08.2023, №22 від 04.08.2023 і за Специфікацією №20 від 28.07.2023 (наявні в матеріалах справи), підпис на якій ставиться апелянтом під сумнів.

Проте, протягом тривалого часу дії договору, ТОВ "Технохімреагент" приймав до виконання свої зобов`язання, поставляв замовлені товари та, відповідно, отримував грошові кошти за поставлений товар ґрунтуючись на договорі №2156 та на додатках до нього: Специфікаціях та Замовленнях на поставку.

Специфікації, в тому числі №14 від 10.03.2023, №21 від 04.08.2023, №22 від 04.08.2023 та відповідно Специфікація №20, на підставі яких апелянтом було заявлено стягнення заборгованості за поставлений товар за первісним позовом у справі №904/1037/24 - підписані саме Кібіш Дмитром.

Тобто, товариство своїми конклюдентними діями неодноразово схвалювало правочин, про що свідчать відвантаження/ поставка товару на виконання зобов`язань, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі № 904/1037/24 необхідно залишити без задоволення.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі № 904/1037/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі № 904/1037/24 - залишити без задоволення

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.11.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков