РІШЕННЯ

11 листопада 2024 року м. ТернопільСправа № 906/537/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання Дика Л.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, 46001, бул. Т. Шевченка, 21, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37519833;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Батава", 11051, вул. Довженка, 16, кв. 17, смт. Нові Білокоровичі, Коростенський р-н, Житомирська обл., ідентифікаційний код 39839642;

про: стягнення заборгованості 70169,16 грн, з яких: 56 673,72 грн заборгованості по орендній платі, 12 642,04 грн пені та 853,40 грн 3% річних та судові витрати.

За участю представників, які були присутні до виходу суду в нарадчу кімнату:

-позивача: Сухарська Аліна Володимирівна, головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність №19128/2022 від 01.08.2022, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №31 від 23.01.2024, посадова інструкція, Розпорядження міського голови №43-к від 22.01.2013, Положення про управління обліку та контролю за використанням комунального майна;

-відповідача: не з`явився.

Зміст позовних вимог.

Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради звернулось до Господарського суду Житомирської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Батава" 70 169,16 грн, з яких: 56 673,72 грн заборгованості по орендній платі, 12 642,04 грн пені та 853,40 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.05.2024 у справі №906/537/24 позовну заяву Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Батава" 70169,16 грн, з яких: 56673,72 грн заборгованості по орендній платі, 12642,04 грн пені та 853,40 грн 3% річних, з доданими до неї документами, передано за виключною підсудністю до Господарського суду Тернопільської області (вулиця Князя Острозького, 14а, Тернопіль, Тернопільська область, 46002).

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №3012 від 16.08.2021.

Позиція відповідача.

До матеріалів справи відповідачем не було подано Відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Рух справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.06.2024 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформовано в системі «Електронний суд» 20.05.2024 (вх.№414 від 12.06.2024) Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради - до розгляду та відкрито провадження у справі №906/537/24; призначено у справі підготовче засідання на 08.07.2024 на 11 год. 00хв.

Ухвалою від 08.07.2024 відкладено підготовче засідання на 09.08.2024 на 12 год. 00хв.

Ухвалою від 06.08.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та перенесено слухання справи на 09.10.2024 на 15 год. 00 хв.

Ухвалою від 09.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу № 906/537/24 до судового розгляду по суті на 11.11.2024 на 14 год. 00хв.

Явка сторін.

В судове засідання з`явилася представник позивача Сухарська Аліна Миколаївна, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Відповідач не забезпечив участь в судовому засіданні свого представника.

Відповідачу ухвала від 17.06.2024 про відкриття провадження у справі № 906/537/24 була надіслана рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, на його адресу ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код 39839642), яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (згідно Витягу від 08.10.2024 на запит Господарського суду Тернопільської області (суддя Хома С.О.) від 08.10.2024), вручена 27.06.2024 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матералах справи.

Ухвала суду від 08.07.2024 про відкладення підготовчого засідання направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернута на адресу суду з поштовим конвертом з відміткою пошти в довідці ф.20: «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала суду від 06.08.2024 про перенесення слухання справи направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, вручена 21.09.2024 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матералах справи.

Ухвала від 09.10.2024 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, прибула до відділення 19.10.2024 однак не отримана що підтверджується трекінгом УКРПОШТИ, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформація про іншу адресу відповідача у суду відсутня.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, слід вважати, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Розгляд заяв та клопотань.

Від сторін до суду заяви та клопотання не надходили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме:програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Процесуальні дії суду.

Судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні фактичні обставини.

16.08.2021 між Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна, як уповноваженим органом по укладенню договорів оренди та Товариством з обмеженою відповідальністю "Батава" на підставі рішення виконавчого комітету від 04.01.2021 №666, укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №3012 (далі-Договір), щодо оренди нежитлового приміщення комунальної власності, що знаходиться в будівлі за адресою м.Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 23, площею 114,9/39,0 кв.м на третьому поверсі.

Згідно пункту 2.1 Договору, Орендар вступає у строкове платне користування орендованим майном одночасно із підписанням сторонами Договору та акту приймання-передачі майна. У зв`язку з чим, 16.08.2021 сторонами підписано акт передавання нежитлових приміщень в оренду, без жодних застережень та доповнень від Орендаря.

Відповідно до п.10.1 Договору строк його дії визначено сторонами з 16.08.2021 по 15.08.2026.

Згідно до пунтку 10.7 Договору, його чинність може бути припинено достроково за згодою сторін.

Пунктом 2.7 Договору визначено, що орендоване майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

За взаємною згодою, Сторони домовилися дію Договору припинити достроково, у зв`язку з чим, згідно акту передавання майна Орендодавцю від 30.06.2023 орендоване майно було повернуто Орендодавцю. Таким чином, дію Договору припинено 01.07.2023.

Порядок розрахунку орендної плати встановлено в розділі 3 Договору оренди.

Згідно пункту 3.1 Договору, орендна плата визначена за результатом проведення аукціону на право оренди за базовий місяць серпень 2021 без ПДВ становить 5 929,17 грн. ПДВ на суму орендної плати становить 1 185,83 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць оренди, і перераховується Орендарем на рахунок уповноваженого органу по укладенню договору Орендодавця не пізніше 15 числа наступного місяця (п.3.2 Договору).

Відповідно до умов Договору (п.3.5) за здане в оренду майна, Орендар вносить орендну плату з врахуванням ПДВ на рахунок управління.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями а саме: від 19.05.2023 №11964/2023, від 26.06.2023 № 14767/2023, від 26.07.2023 №17043/2023. Однак, відповіді на претензії не отримано, заборгованість відповідачем не усунено.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №3012 від 16.08.2021 позивач звернувся з даним позовом до Господарського суду Тернопільської області.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що за своїм змістом і правовою природою між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди).

Відповідно до ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. При цьому п.6 зазначеної норми визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 759 ЦК України визначає зміст зобов`язань з оренди, зокрема, згідно з вказаною нормою, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Зважаючи на те, що предметом оренди є індивідуально визначене майно (нежитлові приміщення) комунальної власності, на правовідносини сторін за вказаним правочином поширюються приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон).

Пунктами 10-12 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що: оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк; орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк; орендодавець - юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України).

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч.4 ст.17 Закону).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалось вище, факт передачі відповідачу нерухомого майна підтверджується актом від 16.08.2021 та відповідачем не заперечується.

Відповідно до п.10.1 Договору строк його дії визначено сторонами з 16.08.2021 по 15.08.2026.

Згідно до пункту 10.7 Договору, його чинність може бути припинено достроково за згодою сторін.

Пунктом 2.7 Договору визначено, що орендоване майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

За взаємною згодою, Сторони домовилися дію Договору припинити достроково, у зв`язку з чим, згідно акту передавання майна Орендодавцю від 30.06.2023 орендоване майно було повернуто Орендодавцю. Таким чином, дію Договору припинено 01.07.2023.

Однак, як стверджує позивач та як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів ТОВ "Батава" взяті на себе зобов`язання згідно Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №3012 від 16.08.2021 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі на суму 56 673,72 грн. за період з січня 2023 по червень 2023.

Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в сумі 56 673,72 грн. за період прострочення матеріали справи не містять.

Відповідач належними та допустимими доказами доводів позивача не спростував, як і не надав суду доказів добровільної сплати боргу.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування майном.

Відповідачем остання плата за оренду приміщення за Договором, як свідчить розрахунок заборгованості по орендній платі, була внесена 22.12.2022, що підтверджується копіями казначейських виписок, що містяться в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, Орендарем в порушення п. 5.3. Договору не належним чином вносилася орендна плата протягом дії договору оренди, що спричинило заборгованість у сумі 56 673,72 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За даних обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Батава" заборгованості в сумі 56 673,72 грн. є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував відповідачу 853,40 грн. 3% річних від простроченого боргу починаючи з 16.02.2023 по 15.01.2024.

Здійснивши перерахунок трьох процентів річних, сума 3% річних за вказаний за період прострочення становить 853,36 грн.

А тому, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 853,36 грн. 3% річних. В частині позовних вимог щодо стягнення 0,04 грн. 3% річних в задоволені відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно п.9.4. Договору за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення орендної плати Орендар сплачує пеню (від несплаченої суми) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період , за який стягується пеня, за кожен день прострочення (включаючи день сплати).

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до умов п.9.4 Договору встановлено що за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення орендної плати орендар сплачує пеню(від несплаченої суми) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, за кожен день прострочення, згідно чого орендарю нарахована пеня в розмірі 12 642,04 грн. за період з 16.02.2023 по 15.01.2024.

Здійснивши перерахунок нарахованої позивачем пені, суд дійшов до висновку, що пеня за прострочення виконання зобов`язання відповідачем щодо сплати орендної плати нарахована позивачем вірно, та становить 12 649,19 грн.

Враховуючи принцип диспозитивності, заявлені до стягнення позивачем 12 642,04 грн., суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача 12 642,04 грн. пені.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції №44 від 16.05.2024.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

З врахуванням п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України,часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 3 028 грн. 00 коп. на користь позивача.

Витрати на правову допомогу.

Витрати на правову допомогу учасниками справи не заявлялись.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Батава", 11051, вул. Довженка, 16, кв. 17, смт. Нові Білокоровичі, Коростенський р-н, Житомирська обл., ідентифікаційний код 39839642) на користь Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, 46001, бул. Т. Шевченка, 21, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37519833):

- 56 673,72 грн.- заборгованості по орендній платі;

- 12 642,04 грн. - пені;

- 853,36 грн. - 3% річних;

- 3 028,00 грн.- судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. В решті позову відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.Копію рішення надіслати:

-позивачу (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС Електронний Суд);

-відповідачу ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 19 листопада 2024 року.

Суддя С.О. Хома